72 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



— subglabra, subtus sparsiin — densius pilosa, inaroinibus et in nervö dorsali 

 crebrius longius et molliter pilosa, petiolis sat crebre et saspe longissinie villosula, 

 vix v. non stellata. Anthela parva paniculata siinplex oligo-(2 — 6-)cephala ramis + 

 erecto-patentibus superantibus acladio 10 — 15 m. m. longo pedicellisque brevibus 

 fusco-virescentibus sat dense tomentosis glandulis mediocriter longis parvis im- 

 mixtis sat dense — crebre (sub involucris) obtectis, ceterum pilis solitariis v. sparsis 

 (interdmn densioribus), praäcipue v. solum in inferiore parte ramorura pedicellorumque 

 hand raro etiam in acladio evolutis, obsitis. Involucra gracilia obscure canescenti- 

 viridia basi ovata postea stepe rotundata. Squamce sat angustgR lanceolat» sensini in 

 apiceni sat longum + acutum attenuata?, interiores fusco-viride inarginata? glandulis 

 mediocriter longis nigris sparsis iisdera brevioribus sat densis et pilis obscuris 

 brevibus rai-is v. hinc inde sparsis (praesertim in squamis basalibus evolutis) immixtis 

 obsitfe, ceterum marginibus usque ad apices comatos vinose coloratos levissime v. 

 superne densius stellatiE. Calathidium sat obscure luteum radians. Stylus badio- 



fuscus (siccitate). 



- 10-n „ ^^ , 



Jnv. (4.5)_(j 1). c. ö5, L. m. 2,5 mm. 



Genom sina smala, vanligen lancettlika, skarpspetsade blad med gles och låg, ofta syllik 

 eller glandellik tandning, sina nästan hårlösa eller betydligt mindre håriga holkar och äfven 

 sparsammare håriga skaft samt genom det mindre utvecklade stjernluddet i holkfjällens kanter 

 och genom mörkare blommor, äfvensom i lefvande tillstånd som det synes mörkare stift 

 är denna form lätt att skilja från den som hufvudform uppstälda, ehuru slägtskapen i såväl 

 dess karaktärer som habitus är omisskänlig. Genom bladens form och ringare bredd samt 

 derigenom, att de äro mera uppåtriktade, har denna form ett mera rigidum-\\k\ utseende 

 än hufvudforraen och påminner härigenom habituelt mycket om sådana, flerbladiga former af 

 H. *reclinatum, hvilka hafva mörkare holkar och något utdragna fjäll, men från hvilka den 

 utan vidare skiljes genom mörkare grönska, smalare och längre fjäll och för öfrigt genom 

 det afvikande indumentet. Den är intressant, emedan den genom sina i vissa afseenden 

 intermediära karaktärer visar huru nära H. *reclinatum och H. ^acroleucum äro beslägtade, 

 så olikartade de än vid första påseendet må synas. Afven med H. *reclinatiforme var. 

 suhacroleticum har den flera likheter i indumentet, men i motsats mot förhandenvarande 

 form är denna mera af vulgatum-hahiiu^ och lätt skild genom sin afvikande bladform, 

 svagare stjernhårighet på holkfjällen o. s. v. Denna synes förhålla sig till hufvudforraen a t 

 H. *reclinatiforme som H. *acroleucum till förhandenvarande varietet. Denna sednare skulle 

 lätt med afseende på holkarne kunna förväxlas dels med mera grönholkiga och smalbladiga 

 former af H diaphanum (i pseudodiaphanum dels med //. *harbarecefolium, i hvilkas säll- 

 skap den ibland anträffats, men skiljes från båda genom holkarnes och isynnerhet skaftens 

 indument samt från den sednare äfven genom bladformen och tandninaren. 



Anträffad på Gotland i gräsrikare ängar vid Kyrkljiifves i Väuge socken (K. JOHANSSON): Småland. I.anna- 

 skede (K. JOHANSSON). 



Beslägtad med denna underart, ehuru mycket fristående ocli särdeles utmärkt såväl till habitus som holkarnes 

 utseende och beklädnad, är //. *chlorolenciiin Dahlst. 1. c. Framförallt skild genom ojemt skarptandade, spetsiara, 

 olVan oftast fiäokiga blad och ljust gröngrå holkar med rikt ludd i kanterna men sparsammare pä midten af fjällen, 



