KONGL. SV. VET. AKADKMIENS HANDLINGAR. BAND 26. N:0 3. 113 



tredjedel eller hälft äro helbräddade och utdragna i en skarp, rakkantad spets, gles, långt 

 ned grenad, kvastlik inflorescens med långt akladium och öfverskjutande grenar med föga 

 närmade skaft, hvilka äro tätt stjernludna, liksom oftast äfven grenarne, men blott under 

 holkarne hafva enstaka eller sparsamma, korta och styfva hår och helt och hållet eller 

 nästan sakna glandier, samt i förhållande till föregående korta, breda, gråsvarta holkar 

 med täta, mjuka, något krusiga, hvita hår och knappt märkbara, sparsamma eller enstaka 

 glandier och jemt utbredt, temligen rikt stjernludd. I bladform och habitus kommer 

 den mycket nära H. *ampliceps Stenstr. och är måhända endast en östlig parallelras till 

 derma, men den synes konstant skild genom sina smalare fjäll, hvilka hafva jemt utbredt 

 stjernludd, då deremot den nyssnämda har mycket breda och mera rundtrubbiga, mörkare 

 fjäll, af hvilka endast de nedre äga svagt stjernludd i kanterna, hvarigenom den mera 

 närmar sig oraj^ium-serien och bland dess former står närmast H. ^impressum Norrl. 



Varierar med bredare eller smalare blad, hos grofväxta exemplar med långt men 

 glest fliktandade stjelkblad samt ibland med flerbladig stjelk. Bladens undersida, kanter 

 och bladskaft äro ganska tätt styfhåriga. Öfversidan är glest hårig till nästan glatt men 

 ej glänsande utan matt. Stjernluddet saknas nästan på de yttre bladen men blir på de inre 

 rikligare isynnerhet på medelnerven och är rikligast på stjelkbladen, hvilka äfven äro gle- 

 sare håriga. Stjelkens öfre del kännes ofta sträf till följd af de kortare och styfvai'e håren. 

 Korffarne äro serdeles stora och starkt radierande. Den ei-inrar häri om former af H. 

 *porrigens. Habituelt påminner den ofta om lågväxta former af H. *exaltatum, men dessa 

 hafva tätare, ojemnare tandning med mera krökta tänder, glesare hårighet på bladen vid 

 basen, bredare fjäll med gröfre och längre hårighet, hvilken nedstiger på skaften och der 

 är blandad med vanligen stora eller märkbara, talrikare glandier. I flera afseenden 

 råder analogi med småväxta former af H. *variable (eller dess motsvarande ccesiwn-iovm 

 H. *galhanum) isynnerhet i habitus; så t. ex. äger närvarande form ofta småbladiga 

 grenar från de öfre eller alla bladvecken. Den förhåller sig alldeles till h. f. af H- *sub- 

 raviosum som H. *galhanu'm till H. *variabile. 



Funnen på Gotland dels i strandduiigar vid Kapellsliamii ocli Flenvik dels på åkerreniir vid Kullshage i 

 Hangvar s:n (K. JOHANSSON). 



H. LEPIDOTUM (Stenstr.). 



Caulis + altus gracilis 1 — 5-folius, inferne + longe et dense pilosus, superne 

 sparsius pilosus — subglaber, basi leviter apiceni versus magis magisque dense flocco- 

 sus — tomentosus. Folia laäte viridia — subprasino-viridia, subtus + glauce- 

 scentia v. tota + läste glaucescenti-viridia ubique rare — sparsim pilosa, subtus 

 SiBpe sparsim — dense stellata; caulina abrupte decrescentia + remota subintegra 

 v. ad basin prnesertim longius et acute dentata haud raro ina^qualiter laciniato-den- 

 tata; basalia in rosulam 3 — 6-foliam conferta latiora — angustiora subintegra v. 

 sparsim et acute dentata — crebre dentata et ad basin + longe laciniata. Anthela 

 läxa subsimplex angusta v. parum divaricata — ampla ± composita paniculata 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 26. N:o 3. 15 



