KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 26. N:0 3. 121 



sparsim, ceterurn in marginibus et superne nbique usque in apicein coinosum deusi- 

 uscule floccosfe, pilis densiusculis brevibus basi + crassa nigricante apicibus + brevi- 

 bus albidis et infenie glandulis parvis v. minutis parum conspicuis solitariis adspersaj. 

 Calathidium Isete luteum sat radians. Ligidce apice glabr». Stylus luteus et (in 

 umbrosis prtesertiin magis conspicue) fusco-hispidulus. 



Inv. ^^^rrr^, D. 30—35, L. in. 2— 2,ö mm. 



Paralellform till föregående, från hvilken den förnämligast skiljer sig genom bi-edare 

 blad, mera utspärrade inflorescensgrenar och af rikligare stjernludd gråare holkar samt 

 smalare men ej så långt utdragna, ifrån bredare bas jemt afsmalnande fjäll och gula stift. 

 I mina »Hieracia exsiccata)-' har jag iitdelat denna form som varietet af föregående på grund 

 af dess, såsom jag då tyckte, obetydliga skillnad från densamma, men vid närmare granskning 

 har jag i likhet med namngifvaren funnit den till sina flesta karaktärer vara väl markerad. 

 Den afviker i sjelfva verket i samma grad från föregående som denna från H. *caligatuni 

 och bör derföre lika väl som denna äga underarts värde. Genom sina bredare blad och i 

 allmänhet utspärrade, fina inflorescensgrenar och grågröna, smala holkar, hvilka sitta närmade 

 på fina skaft, erhåller den, isynnerhet då stjelken är längre ned och ofta ända till basen 

 utstående grenig, ett karaktäristiskt och såväl från föregående som efterföljande underart 

 afvikande utseende. Holkarne äro smala med tvär bas, hvilken ofta genom att ett och 

 annat af de yttre, något frånstående fjällen nedstiga på skaftet blir sned och något knotig. 

 Fjällen äro från något bredare bas jemnt afsmalnande med nästan raka sidor och uppåt 

 mycket smala, jembreda, i sjelfva spetsen trubbade (utom de inre) och stundom i spetsen 

 skärformigt krökta. Stjernluddet är temligen jemnt utbredt och ganska tätt, mot basen 

 mera samladt i kantei'na och glesare på midten. I spetsen och ett stycke nedåt kanterna 

 äro fjällen derjemte tätt och ljust finhåriga. Skaften äro hvitgrå af stjernludd och normalt 

 utan hår eller glandier. På holkarnes nedre del äro de sednare enstaka förhanden och 

 korta med små knappar samt liksom de korta, svartfotade hårens bas mer eller mindre 

 dolda af luddet. Bladen variera med kortare eller längre tänder och stjelkbladen äro ofta 

 fliktandade; de nedre stjelkbladen och inre basalbladen äro ofta osymmetriska, derigenom 

 att tandningen är olika lång på bägge sidorna och ofta på ena sidan nedstigande ett 

 längre stycke på bladbasen eller på bladskaftet. 



Skogsformer hafva svagare och kortare tandning, mera upprätta blad och rakare, 

 mera upprätta grenar samt enklare infiorescens. Strandformer hafva oftast mycket djupt 

 och smalt samt tätare flikade stjelkblad och inre rosettblad med ännu mera ojemn tandning 

 och långa tänder, omvexlande med små uddtänder, mera utstående, tjockare blad och mera 

 utspärrad, rikare infiorescens samt äro ofta rikt grenade nästan ända till basen af stjelken. 

 Stiftet är hos dessa rent gult men blir hos skogsformerna mera orent genom de mörkare 

 hårpapillerna. Bladen äro vanligen mycket svagt håriga men i stället undertill rikt stjern- 

 håriga, de öfversta äfven på öfversidan. Stjelkbasen och bladskaften äro nästan alltid mörkt 

 och vackert violettfärgade. Bladens undersida är ofta hos de yttre helt och hållet eller hos 

 de inre delvis violettfärgad, och på soliga ställen blir bladspetsen på båda sidor m. 1. m. 

 långt ned purpurfärgad eller mörkt blodröd. Blommar i slutet af juni till i slutet af juli. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. BaDd 26. N:o 3. 16 



