KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 26. N:0 3. 135 



obtectis. Ånthela sat ampla paniculata + composita v. subsimplex parva discreta 

 v. ramoso-paniculata indeterminata, ramis inferioribus + erecto-patentibus + remotis, 

 superioribus magis magisque patentibus subrectis approximatis, summis saspe um- 

 bellatis ± superantibus, pedicellis brevibus gracilibus acladioque 10 — 30( — 40) mm. 

 longo + dense canofloccosis glandulis iniiiutis — miiiimis gracilibus fuscis v. 

 fusco-cei'inis inferne raris — sparsis sub involucris densioribtis obsitis. Involucrn 

 mediocria crassiuscula sordide fusco- v. virescenti-canescentia basi rotundato-ovata 

 postea + truncata. Squamce frequentes subimbricatte sordide virescentes dorso 

 fusco, latiusculiE e basi latiore in apicem obtusum v. acutiusculum + obscurum 

 sensim angustatae, Hoccis tenuibus asqualiter sparsis v. ad apicem magis confertis + 

 pulverulentse, exteriores breves angustiores obtusas marginibus magis fioccosas, dorso 

 glandulis tenellis fuscis v. cerinis sat dense obtecta?. Calathidium sat obscui'e luteum. 

 LigulcB non ciliatas. Stylus luteus v. viridulus, postea sa3pe obscurascens. 



Inv. 5_g , D. 30 — 35, L. m. 2,5 mm. 



En mycket vacker form, utmärkt af temligen breda, ovala till ovalt-lancettlika yttre 

 eller afiånga till lancettlika inre få- och glestandade rosettblad, få- till mångbladig stjelk, 

 hvars nedre blad äro ovala till äggrundt lancettlika och ibland skaftade — hos mångbladiga 

 former dock kortare samt oskaftade — glest fåtandade till sågtandade eller ojemt och gröfre 

 fåtandade nedre stjelkblad och m. 1. m. iåggrundt lancettlika till lancettlika, oskaftade, få- 

 tandade eller vid basen ofta djupt hvasst och tätt samt något ojemt tandade öfre stjelkblad, 

 alla vanligen med framåtrigtade eller vid basen med något utstående tänder och af oftast 

 rent gräsgrön, stundom blekgrön färg, utbredd inflorescens, hvilken oftast är mångblomstrig 

 med utspärrade grenar, men framförallt utmärkt genom sina korta, brunaktigt grågröna 

 holkar med trubbiga fjäll, hvilka öfverallt äro klädda med m. 1. m. rikligt, mest mot spetsarne 

 och kanten isynnerhet af de yttre utströdt, klilikna.nde stjernludd och temligen täta, brun- 

 aktiga eller gulaktiga, fina glandier. Stiftet är oftast från början gult eller svagt grönaktigt. 

 Varierar rätt mycket till habitus genom stjelkens olika bladrikedom och bladformen, liksom 

 de flesta former af denna grupp. Fåbladiga former hafva vanligen de flesta af rosettbladen 

 mera trubbade och fåtandade och ofta med största bredden ofvan midten, liksom de nedre 

 skaftade eller stundom långskaftade stjelkbladen. Inflorescensen är ofta hos dessa former 

 mera utspärradt grenig men varierar liksom hos öfriga, fåblomstriga former enkel och hop- 

 dragen. Hos former med många stjelkblad, hvilka i motsats mot de nyssnämda, som äga 

 vulgatuiii-h&hiius, ofta äro ganska rigidum-Yika, äro de flesta rosettbladen liksom stjelk- 

 bladen, hvilka stundom alla äro oskaftade, spetsiga, ofta skarpspetsade och vanligen längre, 

 tätare och isynnerhet vid basen ojemnare tandade. Mellan dessa ytterlighetsformer i habitus 

 finnes likväl alla öfvergångar. Stundom bli alla bladen smala, grundt och kort gles- 

 tandade, förnämligast på torrare, magrare lokaler. Liknar habituelt än //. *irriguum än 

 H. *violascens men är lätt skild från båda genom holkarnes beklädnad. Ar nära beslägtad 

 med båda, af hvilka den står närmare den sednare. Liksom denna har den de yttre bladens 

 undersida, stundom äfven stjelkbladens, isynnerhet hos individer med mörkare bladfärg, 

 lifligt och starkt violettfärgad. Derjemte saknar den nästan alltid den ljust purpur- eller blod- 

 röda färgen på bladspetsarne, hvilken är så karaktäristisk för H. *lepidiceps och H. ^'irriguuiii. 



