KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 26. N:0 3. 139 



Anträffad inom området i Östergötland^ Gärdeby s:n, Orsby (H. StrÖMFELT); Omberg, Stocklycku; Svans- 

 hals s:n. St. Knllen; Rinna s:n, Stortorp; Trehörna s:n, Slangeryd; Sunds s:n, Ang, Sundsö, Sunds Norrgård, 

 Sandbäckstorp, Snnds prestgård, Löfåsa och Graby ni. H. st. (förf.); N. Vi, Urbiirget (K. F. DusÉN), Siggeniålen; 

 V. Ryd s:n, Krämarbo (förf): Hmålaud, Askeryds s:n, Bordsjö (förf.); Rogbergn s:n, Klefarp, Tenhult, Heljaryd, 

 Mjölaryd och Ingaryd; Oggestorp s:ii, Månsarp, Romelsjö och l>jungarp; Odestuga s:n, Hiegöl; Forseruins s;ii, 

 Lättarp (allt enl. K. JOHANSSON); Vrigstads s;M (W. A. G. Wetter); Biirseryds s:u, Mölneberg (K. A. Th. 

 SETH); Fagerhults srii, Eskebäck; Kräksrnäln s:n, Barkebo (K. J. LÖNNROTH); Drefs s:n, Braäs och Lidsjö; 

 Moheda s:n, Brantäsa (G. E. HyltÉN-Cavallius); Femsjö (K. O. E. STENSTRÖM). 



Utom området anträffad i Skåne, Ignaberga kalkbrott (G. A:N Malme): Vestergötland, Toarps sm (A. 



O. Olsson). 



fi badioviolaceum K. Johansson in litt. u. var. 



Stjelk spädare, hårigare. Blail med b]'edare och trubbigare tandning, uiidei-till 

 brunaktigt violetta, hiflorescens kvastlik eller flocklik och fablotnstrig med tina, gråa grenar, 

 klädda af tätt stjernludd med glesa, fina, mörka hår och något talrikare, längre, mörka, 

 gnlhufvade glandier. Holkar mindre, grönaktigt svartbruna med smalare och spetsigare, 

 i toppen bruna fjäll, de inre i kanterna med några glesa stjernhår, de yttre med något 

 tätare ludd i kanterna, för öfrigt med spridda stjernhår på fjällens midt samt med fina, 

 medelstora, mörka, gulknappiga, temligen talrika glandier och få, mörka, längre hår. Stift 

 mörka, nästan svarta. 



Liknar hufvudformen till bladen och påminnei" om följande till de mörka, luddlösa 

 holkarne, men skild från båda genom spädare växt, trubbigare tandning, smärre, både 

 glesare glandelhåriga och håriga holkar samt smalare fjäll. Liknar till holkarne något 

 H. * barbar ecefolium, hvilken aldrig har hår bland glandierna och dessutom afviker genom 

 bredare fjäll af grönsvart färg, en annan bladform och bladfärg m. m. Ar för öfrigt i 

 karaktärer delvis intermediär mellan hufvudformen och H. *punc.tillatuin Almqu. 



Anträffad i Småland, torr löfäng i Forscrums s:n, Lättarp (K. JOHANSSON). 



6. H. *irriguuni Fr. 



H. vulgatum — irriguum Fk., Symb. p. 117. — H. vulgatum / irriguum Lbg., in 

 Hn. Fl. ed. 11 p. 47 (saltim pro parte). — C. J. Lindeberg, Hier. Scaiid. exs. n. 37 (?). 

 — H. irriguum Stenstr., Värml. Arch. 1889. — Dahlst., Herb. Hier. Scand., Cent. II, n. 63.^ 



Cauiis elatus, 50 — 90 ctm. altus gra.cilis — sat crassus flexuosus stxjpe firmus 

 et rigidus 2 — 5-folius, inferne pilis brevibus sparsis v. densiusculis — densis su- 

 perne sparsis v. raris scaber v. superne sat glabrescens leviter et apice sparsim — 

 densius stellatus et glandulis solitariis v. raris stepe obsitus. Folia basnlia 1 — 4, 

 exteriora stepius sub anthesi emarcida + ovalia — oblongo-ovalia sparsim dentata 

 obtusa, intermedia + late — anguste oblonga — oblongo-lanceolata sparsim — 

 crebrius dentata obtusa — sat acuta, interiora + anguste — late lanceolata cre- 

 brius et argutius + inasqualiter hand raro sat profunde et grosse serrato-dentata + 



' H. *irriguum står af alla till denna artgrupp hörande former närmast H. anfractiim. 



