KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 26. N:0 3. 141 



med få eller ej sällan talrika, mörka, oftast svarta eller kort hvitspetsade hår, samt vanligen 

 mycket mörka stift. 



Ar mycket nära beslägtad med föregående, hvars högvä-xtare, flerbladiga former med 

 mera tandade blad den habituelt liknar, men är väl skild genom sina nästan nakna m. 1. m. 

 svarta holkar, skarpspetsade, tätare och ofta längre tandade, smalare men större blad och 

 den ofta uppträdande blodröda färgen på bladspetsarne. Denna färg framträder än endast 

 i sjelfva spetsen än sträcker den till hälften eller större delen af bladen. Den uppträder 

 helst och normalt på fuktiga ställen, hvilka denna form föredrager framför torrare, och 

 blir här liflig, ofta blodröd. På torrare ställen försvinner den oftast alldeles samt är, då 

 den någon gång förekommer, mera brunaktig och ofta inskränkt till sjelfva spetsen. På 

 dylika lokaler blir för öfrigt hela växten mera hårig, bladen mattare och holkarne jemte 

 skaften rikligare och längre glandelhåriga med ganska rikligt bland glandierna inblandade, 

 svarta, långa hår samt fjällen spetsigare och längre (i holkens yngre stadier stundom långt 

 öfverskjutande).^ På mycket fuktiga eller våta lokaler blir hela växten mera glatt, holkarne 

 mera glänsande och jemte skaften klädda af mindre och ej så tätt sittande glandier, ofta 

 hårlösa eller med färre och korta, fina, inblandade hår. Varierar för öfrigt med stjern- 

 luddet framträdande som en ytte]'st fin strimma i fjällkanterna eller på fuktiga ställen 

 nästan alldeles felande. De inre, mera grönkantade fjällen äro alldeles nakna. Vanligen 

 hafva holkarne konisk, i det upptill förtjockade skaftet nästan öfvergående eller stundom 

 äggrund bas. Fäbladiga exemplar hafva genom glesare tandning, ofta undertill mera 

 violetta blad, glesare inflorescens m. m., större likhet med former af föregående. Stundom 

 äro dessa äfven något rikligare luddiga i kanterna af tjäJlen (äfven de inre). 



Anträffad inom området i Östergötland, Ätvids s:n, Kurstorp och Slefriuge samt Adelsnäs (förf.): Små- 

 land, Gärdserums s:n, Bossojård (förf.). 



Utom området i Upland, Löfsta s:n, Svartängen (C. A. E. LbnstrÖm): Vennland, sydvestra delen flere- 

 städes (K. O. E. Stenström). — Norge, Kamphaug i Nordmarken (enl. C. J. LiNDEBERG). Denna sednare 

 form afviker något bland annat genom alldeles härlösa holkar och måhända gula stift. 



7. H. *obscuriceps n. subsp. 



Dahlst., Hier. exs., fasc. II, n. 72.^ 



Caulis sat elatus gracilis viridis subflexuosus 3 — 4-folius, inferne sparsim et 

 molliter pilosus et sparsim stellatus sa?pe + violascens, superne rarissime pilosus et 

 parce stellatus, sub anthela subtomentellus. Folia la^te viridia; basalin pauca 2 — 5, 

 exteriora ovalia — oblonga subintegra — denticulata, interiora + oblongo-lanceo- 

 lata — lanceolata inferiore parte + den täta ad apicem subintegra obtusiuscula — 

 acuta; caulina longe distantia cito decrescentia, superiora sessilia, infimum breviter 

 petiolatum, + oblongo-lanceolata — lanceolata v. superiora + obtusiuscula — bre- 



' Dylika former torde vara medelfornier till den ytterst närstående H. *subirnguum DahlST., apud. C. 

 O. v, Porat, Kungsörtraktens Hieracier. Bot. Notis. 1894, sid. 33 och följ. — Dahlst., Herb. Hier. Scand., 

 Cent. V (1893) n. 39, 40. Anm. under tryckningen. 



2 Hit hör troligen äfven H. vulgatum FR. var. dentata Lbg. Hier. Scand. exs., fasc. II, n. 72. 



