146 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



den H. anfracti formgrupp med H. *calu/atu7n och beslägtade. Till habitus och bladform 

 påminner den ibland om H. *lepidiceps. 



Ifrågavarande, forin har ett betydligt sydligare utbredningsområde ån sina samslägtingar. I Skåne är den 

 på sina ställen ytterligt allmän, allmännare än andra Arehieracier och utgör på vissa trakter (enligt G. A:N 

 Malmb och K. O. E. Stenström) en verklig karaktärsväxt, liksom H. *basifoUwn och H. *vtdgatum i närmast 

 nordligare område eller H. *lmticolor på en de! lokaler i Mälarprovinserna. I Skåne förekommer den ofta till- 

 sararaaus med H. *piimatifidum och H. * culgatnm, men allmännare än dessa båda. Den synes tillhöra bokformationen. 



Inom området funnen i Småland, Arby s:n, Alebo (P. Hebert); Vrigsiads s:n (W. A. G. WettER); 

 Blädinge s:n, Oby (G. E. HyltÉN-Cavallius) ; Urshults s:n (G. E. HyltÉN-Cavallius); Femsjö s:n, fl. st. (E. 

 Fries), Bollshult (Th. M. Fries 1851, utdelad dels under namn af H. bitidura KiT. dels under namn af H. 

 vulgatum — angustifolium FR.), Valshult (G. E. HyltÉN-Cavallius, K. O. E. STENSTRÖM). 



Utom området funnen i Blekinge, Holrasjö B:n: Spjutsbygds s:n på fl. st. (H. G. LUBECK); Ilonneby 

 (C. G. WesterLUND); Skaftö (F. Svanlund): Skåne, Ignaberga kalkbrott; V. Vrams s:n (G. A:N Malme); 

 Tullstorps s:n; Röståuga s.u (K. O. E. STENSTRÖM); Farhults s:n (H. O. J. Wallengren); Lundertun nära 

 Eugelholm och Hallandsås vid Bokesliden (R. LiDFORS); Hallands Väderö (L. M. Neuman): Halland {Y.. O. Y.. 

 Stenström). 



H. ANFRACTUM (Fr.) 



Caulis altus — elatus 2 — 7-folius, inferne sparsim — densiuscule et longe pilosus, 

 medio sparsim pilosus, apice glaber — subglaber, inferne sparsim superne deusius 

 floccosus — tomentellus v. tomentosus, basi + violascens. Folia Itete — saturate 

 gramineo-viridia — prasino-viridia haud multum pilosa, supra sfspe subglabra nitentia, 

 subtus pallidiora et stepe leviter v. in nervö dorsali densiuscule floccosa ; liasalia vulgo 

 pauca 1 — 4 in rosulam + laxam approximata sparsim denticulata — acute v. obtuse 

 dentata raro ad basin profundius dentata; caulina + remota abrupta decrescentia v. 

 magis approximata sensim in bracteas abeuntia sparsim dentata v. ad basin profundius 

 et crebrius dentata rarius serrato-dentata — subpinnata vulgo angusta. Anthela 

 läxa ramis longioribus v. contracta angusta ramis brevibus; ramis pedicellisque 

 dense tomentosis parce v. sparsim glandulosis patentibus magis rectis v. erectis 

 subarcuatis. Involmra virescentia — sat atroviridia v. atra sa^pe + nitentia efloccosa 

 v. rare floccosa glandulis brevibus vulgo gracilibus obsita epilosa v. rai"issime et 

 vulgo breviter pilosa. Styli nigri. 



De former, hvilka sammanförts under denna benämning, bilda en mycket naturlig 

 och väl sammanhängande grupp. Alla utmärka de sig genom föga håriga, ofvantill oftast 

 glänsande blad, grönaktiga eller svarta, ofta glänsande holkar med föga synligt eller intet 

 stjernludd och fina, mörka, vanligen korta, glesare eller tätare glandier, hvilka mera sällan 

 äro blandade med få, vanligen mörka och föga framti'ädande hår, tätt stjernludna glest eller 

 icke glandelhåriga grenar och skaft samt mörka, oftast nästan svarta stift. De gränsa 

 dels till H. irrigui formgrupp, t. ex. H. *hemidiap]ianuin, hvilken synes beslägtad med 

 H. *lepidicep$, dels till H. diaphanoides, till hvilken hufvudmassan af formerna, men fram- 

 förallt H. *harbarecefolium närmar sig och dels till H. gothicum (nämligen till H. *patagi- 



