KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANnLINGAR. BAND 26. N:0 3. 151 



bus nigris + crassis irui3qualiter inixtis deiisiusculis — sat densis et pilis solitariis 

 v. raris nigris firmis vestitte, ceterum dorso prfesertim rarissinie stellata). Calathidiuin 



+ luteum. Ligulcp, apice glabraj. Stylus vivus et siccus + obscurus. 



10—12 

 Inv. g_7 , D. 30 — 35, L. m. 2,ö — 3 min. 



Skild från H. *chlorodes, livilken den står närmast, genom de stora, breda, egendom- 

 ligt och ännu mera grönbrokiga holkarne med ännu bredare, oregelbundet tegellagda, trubbiga 

 till rundtrubbiga fjäll, klädda af gröfre, omvexlande långa och korta, mindre tätt hopade 

 glandier samt få inblandade, styfva och tjocka hår, de glest glandelhåriga, men äfven spar- 

 samt håriga, hvitluddiga. men grönare, längre och tjockare skaften i den vanligen enkla 

 inflorescensen, och genom kortare och bredare blad, af hvilka stjelkbladen äro mera ut- 

 stående och kortare spetsade, det nedre eller stundom de tvenne nedre långt skaftade, alla 

 vid basen med långa, glest sittande, ofta rätt utstående, smala tänder eller flikar (oftast 

 äro ett par basaltänder betydligt längre än de öfriga), omvexlande med smärre uddtänder, 

 men för öfrigt till ofvan midten kortare men skarpt tandade, alla (äfven rosettbladen) med 

 nedlöpande eller de inre rosett- och nedre stjelkbladen stundom med vigglikt-tvär bas. 

 Korgarne äro liksom hos föregående ganska ljusa, vanligen vidare. Korgsamlingen är 

 nästan alltid enkel, än gles med mera utspärrade, än tätare med mera upprätta grenar. 

 Skaften äro temiigen grofva och under holkarne något förtjockade. Stjelkens bas och blad- 

 skaften äro m. 1. m. lifligt violetta, de yttre ofta och stundom några af de öfriga bladen 

 undertill m. 1. m. marmoreradt brunvioletta. Framförallt äro stjelkbladen undertill m. 1. 

 m. rikligt stjernludna, de öfre ej sällan med små glesa stjernhår på öfversidan. 



Påminner mycket till holkarne om H. *patagiariuni och torde liksom föregående vara 

 beslägtad med denna underart af H. gothiciun. Ar i habitus och bladform utan vidare 

 lätt skild från densamma. 



Anträffad i Östergötland, Sunds s:n, Sunds Södergård (förf.) ocli i Småland, Rogberga s:n, Heljaryd 



(K. Johansson). 



3. H. *cacuminatuin n. suhsp. 



Caulis altus firraus 4 — 6-folius, inferne longe niolliter et sat dense pilosus 

 sat stellatus, superne subglaber et sparsim floccosus. Folia obseure gramineo-viridia; 

 basalia exterioi-a ovalia — ovato-elliptica + late et acute dentata obtusiora, interiora 

 ovato-elliptica — ovato-lanceolata acuta sat crebre subulato-dentata v. serrata sat 

 longe petiolata + abrupte v. sensim in petiolum decurrentia, caulina sat decrescentia, 

 inferiora 2 — 3 sat petiolata, superiora sessilia, omnia ± ovata — ovato lanceolata v. 

 interdum late lanceolata dentibus subdivaricatis a?c|ualibus subulatis + sparsim 

 — sat crebre serrato-dentata, omnia supra fere glabra subtus sparsim et moUiter 

 pilosa parce v. non stellata, marginibus sat dense ciliata, petiolis + alatis longe et 

 sparsim — subdense pilosa. Anthela contracta + paniculata et + composita v. 

 oligocephala, ramis inferioribus distantibus, superioribus approximatis + superantibus, 

 omnibus + erecto-patentibus subrectis, pedicellis brevibus acladioque 10 — 20 mm. 



