160 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIEKACIUM-FLflRA. 



lik eller nästan lika ofta flocklik anordning af alla eller de öfre inflorescensgrenarne. Iivilka 

 oftast äro långa och långt samt ojerat öfverskjutande, norraalt medelstora, svartglänsande 

 holkar, hvilka skarpt afbryta mot de hvita skaften, samt mörka holkfjälK li\ ilka äro utan 

 eller nästan sakna all beklädnad af stjernludd men hafva m. 1. ra. rikliga, svarta glaudler, 

 ordnade i en enkel rad pä fjällens ryggar. Stiften äro redan från början ganska möi-ka 

 eller svarta. Oftast är stjelken fåbladig af vulgatum-hnbitns och vanligen hög och grof, 

 men den varierar flei'bladig, ehuru den aldrig eller sällan får rigidu m-hahhus. Stjälk- 

 bladen äro oftast endast till nedre delen eller något öfver midten försedda med få, skarpa, 

 längre eller kortare, ofta rätt utstående, vanligen ojemt föi-delade och olika långa tänder, 

 men variei^a dels med tätai-e dels med längre tandning och bli stundom vid basen något 

 fiiktandade. Inflorescensen, hvilken i allmänhet blir gles genom de temligen långa, m. 1. 

 m. utstående grenarne, tenderar att bli m. 1. m. flocklik, och mycket ofta äro äfven grenarne 

 af andra ordningen eller holkskaften flocklikt anordnade. Oftast äro skaften eller de öfre 

 grenarne m. 1. m. bågböjda. 



Inom området i Östergötland, på flera ställen mycket allmän, såsom i V. Husby s:n, Asveden (H. StrÖM- 

 FELT); Jonsbergs s:n, Gränsö (E. AdLERZ); Krokeks s;n, Marraorbruket; Qvarsebo allmän (S. ALMQUIST): Omberg, 

 Vestra Väggar (A. WirÉn); St. Åby s:n, Vestergården (G. AtN MaLME); Wäderstads s:n, Lindekullen: Rinna 

 s:n, Stortorp; Kärna s:n, Malmslätt; Linköping, Sandbäcken; S:t Lars s:n, Walla, Rosenkälla (förf.); Wårdsbergs 

 s:n, Wimarka (A. R. DAHLGREN); Oppeby s:n, Drabo (förf.); Atvids s:n, Adelsnäs, Karstorp och Slefringe; Sunds 

 s:n, Sandbäokstorp, Sunds Norrgård, Rökulla: N. Vi s:n, Kärremåla och Siggemåla (förf.): 6'måla7id, Jönköping 

 (C. A. Holmgren); Eksjö s:n, Brevik m. fl. st.; Gärdserums s;n, Bossgård (förf.). 



Varierar ibland med stora holkar, hvilka stundom jemte skaften hafva rikliga, svarta 

 hår (troligen en tillfällig form eller modifikation). Sädana exemplar äro funna i Öster- 

 götland vid Rosenkälla i S:t Lars s:n och i Wäderstad s:n, Skållerud. 



I Sunds s:n, der den ofta växte blandad med H. *anfractum, visade den sig fullkom- 

 ligt skild utan alla mellanformer. 



Med ofvanstående i södra Östergötland allmäima form sammanhänga medelst mellan- 

 former följande m. 1. m. utmärkta former eller modiflkationer: 



b elatius, n. f. 



Inflorescens alltid kvastlik, m. 1. m. hopdragen och m. 1. m. rikblomstrig med korta, 

 snedt utstående, nästan jeinnhöga grenar, hvarvid den ofta blir temligen liten och kort 

 men ej sällan temligen l3i'ed, än nedåt snart begi-änsad än mera obegränsad. Grenar och 

 skaft rikt stjernludna men derjemte klädda af glesa, närmare holkarne tätare, små gland- 

 ier. Holkar ofta mindre än hos föregående men lika mörka med täta giandler och der- 

 jemte oftast med en svag men tydlig stjernluddsrand i kanten af de yttre fjällen. Stjelk 

 fin, rak och hög, flerbladig med m. 1. m. äggrunda till äggrundt lancettlikn, vanligen kort- 

 spetsade ocli temligen tätt och skarpt, längre eller kortare tandade, småningom decrest-erande 

 blad. Rosettblad som hos föregående men vanligen smalare, de inre tätare tandade. Bladen 

 äro sällan på undersidan lefverfärgade eller violetta, deremot iiro de oftn, isynnerhet några 

 af stjelkbladen, mot spetsen på båda sidor mörkt purpurfilrgade eller brunaktiga. 1 sin 

 typiska gestalt en sei-deles utmärkt form genom den h(")ga flerldadiga stjelken. ej siillan 



