172 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FI.ORA. 



« genainwiih. 



Denna form har en mycket utmärkande habitus och är lätt att igenkänna frän när- 

 stående på ofvan angifna karaktärer. Från följande vai'ietet, med hvilken den dock har 

 ytterst stor likhet och till hvilken på sina ställen mellanformer synas förekomma, är den 

 skild genom sin flerbladigare, något rigiiium-nvi-ååi utbildade stjelk, sina mindre stjern- 

 håriga blad och sina bredare, glänsande grönsvarta holkar med breda och trubbiga fjäll. 

 De nyssnämnda mellanformerna föi^ekoinma ej på samma trakter som denna och måhända 

 är ifrågavarande form, hvilken är känd från ett ytterst inskränkt om]'åde, endast en lokal 

 modifikation af följande, hvilken deremot i södra Sverige är mycket allmän och som ofvan 

 sagts ganska lätt kan serskiljas möjligen som underart, åtminstone som varietet. Till 

 de trubbigare fjällen och den lilla, hvita hårtofsei; på de yttres (någon gång äfven på 

 de inres) spetsar liknar den här beskrifna hufvudformen ej så litet H. *</laucovirenfi^ med 

 hvilken den tydligen är slägt. Från denna är den dock lätt skild genom sina breda blad 

 och bredfjälliga holkar. Till dessa sednare åter påminner den ej litet om bi'edfjälliga 

 underarter af H. c/othicum Fr. och torde stå i samma förhållande till dessa ännu mera 

 accipitrinskt utvecklade former, som H. *smolaiidicinn till H. *m(icrotonuin eller H. *i-ul- 

 gaVuin till ti. *vulyatiforme etc. 



Formen är sedan FrIES' tid då och då påträffad i iSmåland vid Valshult i Femsjö (af C. J. LlNDEBERG 

 m. fl., sediiast 1890 af K. O. E. STENSTRÖM) men är ännu ej funnen utom detta område. 



H. diaphanum v. stenolepis Lbg. exs. hör synbarligen ej till denna art utan åtni. ex parte snarare till Onadia. 

 hvilket örtståndets ocli holkarnes indumeiit utvisar. Sannolikt förleddes FRIES af liknande former (exempelvis 

 var. curtum Fr. Symb. från Skrimsfjeld i Norge) att jemte dessa föra äfven den småländska formen till Oreadeu. 



(i pseudodiaplianuiii n. var. 



H. *diaphanum Stknstr., Verml. Archier. 1889 (exclus. svnon.). — H. *diaphanum 

 f. vulgaris Dahlst., Hier. exs. fasc. II, n:is 76, 77, fasc. IV, n. 89. — Dahlst., Herb. Hier. 

 Scand. Cent. II, n, 67, 83. 



Cauliis 30 — 50 ctm. altus gracilis — crassiusculus subäexuosus sat firnnis 

 1 — 3-folius, inferne obscure fusco-violascens pilis albis sparsis — densiusciilis hirtus 

 fere efloccosus, superne subglaber sparsim stellatus et glandulis solitariis — sparsis 

 obsitus. Foiia saturate et fere prasino-vii'idia, subtus fere ca^sio-glauca; hasniia 

 2 — 5, exteriora in pagina inferiore stepe + violascentia parva ovalia obtusa, 

 intermedia + ovali — ovato-oblonga v. + oblongo — ovato-lanceolata breviter 

 acuta, intima stepe + anguste lanceolata vulgo longe acuta, omnia intimis exceptis 

 subintegra v. breviter denticulata. — argute dentata v. omnia late et breviter 

 dentata; caulina inferiora v. infimum petiolata, summa sessilia, ovato-lanceolata 

 — lanceolata minute serrato-dentata v. argutius et longius raro ad basin irregula- 

 riter dentata + acuminata — cuspidata (apice s:rpe longo integro), omnia supra 

 pilis brevibus sjiarsis — raris obtecta, subtus brevissinie et densiuscule in nervö 

 dorsali sat dense fioccoso longius et densius pilosa, ceterum sparsim — sat dense 

 stellata, niarginibus sat crebie ciliata, in petiolis alatis \'iolascentibus moUiter et 



