178 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACltM-FtORA. 



Inom området anträffad i Östergötland, V. Ryds s:n, Tunarp (förf.): Småland, Rogberga s:n, Tenhult vid 

 Ljungarp och mellan Fafiersliitt och torpet Betleheni m. fl. st.; Osfsestorps s:n, Månsarp (K. JOHANS.SOX); ^lör- 

 liinda s:n, Haddetorp ; Kråksmåla s:n, Grönskära; Madesjö s:u, mellan Orrebäck och Eliebäck (K. .1. LÖXSROTH); 

 Drefs s:n; Moheda s:ii, Lidsjö; Skatelöfs s:n, Sunnanvik (fJ. E. HYLTÉN-CAVALLirs). 



Utom området funnen i Ve.Hefgötland, Toarps s:n, Bygd (A. O. OlSON). 



/? ampliatifrovH ii. var. 



Foliis superioril)US basi latiusculis breviter cuneato-rotundatis semiaraplec- 

 tentibu,s ininus elongatis, involucris ad basiti etiam viridi-variegatis dor.so iniiiiis 

 glandulosis et inter glandulas pilis solitariis obsitis ceterura rare — sparsim v. ad 

 basin sat densiuscule stellatis, ligulisque pallidioribus a priecedente distinctnm. 



o 



()fverensstäramer med föregående till de grönbrokiga holka]'iie, hvilka äro ganska 

 gröna äfven vid sjelfva ba.sen, och de rundtrubbiga fjällen. Dessa äro dock något bredare 

 vid basen och hastigare afsmalnande samt kortare och äro klädda af ljusare och kortare, 

 vanligen glesare glandier med enstaka eller spridda, inblandade hår samt äro för öfrigt på 

 ryggen spridt och vid sjelfva basen tätare stjernliåriga. Afven i kanterna finnas spridda 

 stjernhår, hvilka pä de yttre fjällen stundom bli tätare. På skaften äro glandierna talrikare 

 än hos föregående och blandade med enstaka till spridda häi-. Bladen äro vanligen kortare 

 med mindre utdragen spets och stjelkbladen talrikare, ända till 8, samt småningom öfver- 

 gående i brakteerna. De öfre hafva vanligen ganska In-ed rundadt-vigglik och något litet 

 omfattande bas. Basalbladen äro ^•id blomningen vanligen afvissnade, eljest nästim hel- 

 bräddade eller glest tandade. Inflorescensen är liten och fåblomstrig samt temligen hop- 

 dragen. 



Eriin-ar på en gång om H. *eurycybe och H. *frondosum LOxXR. /? poliochloroJes, 

 men är lätt skild från båda o-enoin bladen och de stVn-re holkariie. Med den förstnämda är 

 den utan tvifvel beslägtad och toi-de förhålla sig till den som hufvudforraen till H. *c/do- 

 rodes. Har äfven vissa likheter med H. *flocculosutii till liolkarne, men är skild genom 

 deras gröna färg, deras breda, trubbiga fjäll, de breda och kortspetsade öfre bladen m. m. 



Funnen i Småland, Oo-oestorps s:n, Månsarp (K. .Fohansson) och i Madesjö s:n mellan Orrehäck och 

 Eliebäck (K. J. Lönnroth). 



'2. H. *flocculosuiii 11. subsp. 



Dahlst. Hier. exs., fasc. III, n. .53. 



Caidis 40 — -80 ctm. altus gracilis — crassiusculus + flexuosus 5 — 9-folius, 

 inferne + obscure violaceus breviter et + densiuscule pilosus leviter stellatus, superne 

 sparsim pilosus et rare stellatus apice fere epilosus sparsim floccosus — tomentellus. 

 Folia saturate viridia v. gi-amineo-viridia, supra breviter et sparsim pilosa vix v. .'*ui)eriora 

 levissime stellulata, subtus pallide viridia v. aliquantulum civsio-viridia breviter et den- 

 siuscule — sparsim pilosa rare — rarissime stellata, in nervö mediano sparsim floccoso 

 pilis longioribus aliqu;intulum <lensioi'ibus olxsita ; IkisoHu Hori-ndi temjnirc 1 — ?> v. 



