KONGL. SV. VET. AKADKMIENS HANDLINGAR. BAND 26. N:0 3. 185 



SLibtus in nervö niecliano sat floccosa, ceterum rare vel in superioi*ibus in utraque 

 pagina sparsim stellata. Anthela paniculata — corymboso-paniculata siniplex v. 

 sat coniposita et polycephaln. indeterminata, i-ainis + strictis v. basi curvatis erecto- 

 patentibus, inferioribus _+ reinotis, superioribus approximatis et baud raro urabellate 

 dispositis magis patentibus + tomentellis — tonientosis vulgo epilosis seuiper eglan- 

 dulosis, pedicellis gracilibus niediocribus acladioque 20 — 25 mm. longo canotomen- 

 tosis rare — sparsim pilis lirevibus et (v.) glandulis parvis — mediocribus nigris 

 (interdum sat frequentibiis) olisitis. Involucra sat magna nigricantia v. atro-viridia 

 + nitentia basi ovata postea rotundato-truncata. Squnma; latiuscula^ multiseriales 

 sat regulariter imbricatas, extimaj breves laxaj et exteriores + lanceolato-lineares 

 obtusfe, intermediär + ovato-lanceolataä obtusiusculas — obtusae et interiores + lan- 

 ceolataB obtusiuscula^ — subacuta', intimas paucse acuta;, plurima^ nigricantes v. in- 

 tei'iores dorso apiceqne uigro v. fnsco sordide viridi-marginataa apice haud comataj, 

 efloccosa? v. dorso floccis solitariis adspersa', ghuidulis parvis et longis nigris a^qualiter 

 mixtis densis — sat confertis et pilis mediocribus solitariis — raris nigris v. in- 

 terdum apice breviter albidis obtectfe. Calathidium sat obscure luteum leviter 

 radians. Ligulce apice glabraj. Stylus viridi-fuscescens postremo sat niger. 



Under detta namn upptages htir den form, hvilken E. Fries såväl i Herb. Norm. 

 som enskildt till större delen utdelat under namn af H. gotkicum eller H. gothicum « lati- 

 folium och hvilken diagnosen i Symbolas p. 121 till största delen afser. Af denna framgår 

 nämligen tydligt att Fries, ehuru han under namn af //. gothicum äfven utdelat en form 

 med rikhaltiga holkar, vid uppgörandet af beskrifningen haft en rikligi: glandelhårig form 

 med breda, långt tandade blad för ögonen, hvarföre på grund häraf denna form otvifvel- 

 aktigt bör uppfattas, oafsedt dess utpräglade karaktärer, som typ för arten. Omkring 

 denna har jag grupperat såväl öfriga, af Fries med denna förvexlade eller såsom varieteter 

 hit förda, beslägtade former som några andra, hvilka Fries ej synes ha känt till. 



Ifrågavarande form utmärker sig framförallt genom sin styfva, gi-ofva, mångbladiga 

 stjelk, de oskaftade, spetsiga stjelkbladen (endast det nedersta är ibland bredt vingskaftadt), 

 hvilka hafva smal, vigglik bas och ej ens på stjelkens öfre del tendera att bli omfiittande 

 samt på midten äro groft och skarpt långtandade med vanligen 2 — 3 tänder längre än de 

 öfriga, genom mörka, svartgröna eller nästan svarta (vid torkning vanligen alldeles svarta) 

 något glänsande holkar, hvilka äro mångfjälliga med de yttre fjällen vanligen i spetsarne ut- 

 böjda, alla m. 1. m. trubbiga eller de inre kortspetsade, och klädda af m. 1. m. rikliga, svarta, 

 dels långa dels korta glandier och sparsamma eller enstaka, vanligen svarta mera sällan hvit- 

 spetsade hår, men för öfrigt alldeles utan eller med några få, föga märkbara spridda stjern- 

 hår och hvilkas fjäll i spetsarne äro glatta. Skaften äro rikt stjernludna än med än utan 

 spridda hår men vanligen upptill med sparsammare till talrikare svarta glandelhår. Gren- 

 arne äro deremot vanligen alldeles utan hår och glandier men temligen stjernludna. In- 

 florescensen är än enkel och liten än stor och sammansatt, nedåt obegränsad genom de 

 frän öfre bladvecken utgående grenarne. Hos rikgreniga och frodiga exemplar äro de 

 öfre gi'enai'ne ofta flocklikt närmade. Basalbladen äro ibland vid blomningen föi'handen 

 och till formen ra. 1. m. aflånga, trubbiga, bugtigt och glest tandade, utom de inre, 



