KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. RAND 26. N:0 3. 191 



IT. OREADEA Fr. 



Holkar vanligen stoi^a. och breda, kliidda af kort svartfotade, vanligen styfvji hår, 

 kortare eller längre, mörka glandier och obetydligt eller sparsamt, föga framträdande 

 stjernludd samt af talrika, rödgula, nästan omärkliga, glänsande mikroglandler. De yttre 

 holkfjällen ä.ro vanligen korta, smala, mörka och tilltryckta, oftast fåradiga, de mellersta 

 m. 1. m. bredt blekkantade, vanligen smalspetsade och hårtofsade, de inre äro till ett 

 större eller mindre antal vanligen sylspetsade. Aehenier stora, i allmänhet större än hos 

 föregående afdelning, svartbruna. Lu/iilce oftast, serdeles de yttre, i toppen korthåriga. 

 Stiftet alltid rent gult. Stjelk mer eller mindre bladig med till stöi-re delen oskaftade, 

 läderartade och styfva, m. 1. m. blågröna (eller blekgröna), undertill blågrå blad. Stjelkens 

 bas, basalbladens skaft, bladkanternas nedre del och bladfästena klädda af glesare eller tal- 

 rikare, långa, något styfva, borstlika och glänsande samt oftast tydligt tandade hår. Innova- 

 tionen sker genom på hösten m. 1. m. utvecklade bladrosetter eller genom slutna knoppar. 



Inom inflorescensen uppträda de tre hufvudslagen af hårbildningar: enkla hår, glandier 

 och stjernludd, men de äro inom hela gruppen föga karaktäristiskt utpräglade hos de olika 

 formerna och förete ej på långt när den rika omvexling i form, storlek, färg och för- 

 delning (dekorativ a.nordning), som är ett så utmärkande drag hos flertalet former inom 

 föregående grupp. Stjernluddet är vanligen rikligt på inflorescensgrenarne men är i allmän- 

 het på holkarne föga framträdande. Det förekommer alltid, om än sparsamt, strödt öfver 

 fjällens hela yta, endast i sällsyntare fall ocli f()reträdesvis hos äfven i andra afseenden 

 väl utpräglade former är det förhanden såsom en svagt markerad strimma i kanterna eller 

 raot spetsarne af fjällen. Hos andra former, der det är rikligai-e utveckladt, är det jemnt 

 fördeladt öfver hela fjällets yta. Glandelhåren äro endast hos några former väl markerade 

 och bli då oftast ensamt herskande. I allmänhet äro de små, föga utbildade och hos 

 olika former obetydligt afvikande i form och färg och ej heller i betydande grad med 

 afseende på rikligheten. De förekomma oftast i blandning med enkla hår, hvilka i all- 

 mänhet äga kort, tjock, svart bas och m. 1. m. långa gråa spetsar samt vid macroskopiskt 

 betraktande äro de mest framträdande. Äfven dessa variera hos de olika formerna i jem- 

 förelse med former af föregående grupp, föga till storlek, riklighet, färg och anordning m. m. 

 Karaktärer för skiljande af de olika formerna lemnar dock i första rummet hårighetens 

 riklighet, då dess längd och färg ofta äro underkastade betydliga variationer hos samma 

 art. Ej sällan påträffas af olika former, äfven de typiskt hårfattiga, individ med en och 

 annan eller stundom alla holkar klädda af ovanligt långa och borstiga hår, hvilket ibland 

 på samma lokal inträffar med hela, grupper af individ. I några fall synas dessa föränd- 

 ringar bero af sjukliga missbildningar hos holken, t. ex. genom angrepp af insektslarver, 

 men i andra fall kan ingen dylik orsak till förändringen spåras. 



Hos alla former synas håren inom trängre eller vidare gränser kunna delvis ersätta 

 glandierna. Hos alla hithörande former uppträda de alltid rikligare och bättre utbildade 



