KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDTJXGATi. P.AXl) 26. X:() 3. 1 O.B 



typel' ineii kuiiiia ej subsumeras vare sig under vult/ntii»!-, fiiihr/)/iduni- ellni' caisiii,))! -typew. 

 Morfologiskt sta de Iti.gi-e än alla dessa, men torde stA. närmast cresiuvi -tYi>en. 



Derigenom att normalt flere såväl högre upp som längre ned pä i'hizomet sittande 

 ooli äfven fleråriga, hvilande knoppar under en vegetationsperiod utväxa i iiastig följd efter 

 hvarandra, blii' växtsättet ofta tnfvigt och blomningen utsträckt till en längre tid. 



Stjelken är hos former med öfvervint rande bladrosetter O — 1-bladig, men blir flei-- 

 bladigare i samma, mån som öfvervintringen genom slutna knojjpar blir förherrskaiide. 

 Inflorescensen blir i det förra fallet ales och mer eller mindre gaftelgrenad, men blir i 

 sednare fallet uppåt allt mer hopträngd och kvastlik samt nedåt m. 1. m. obegränsad och 

 rikgrenig. 



Bladen äro hos några former helbräddade, hos andra glestandade och bli m. 1. m. 

 utprägladt tretandade ju mera rigidum-tjTpen blir förherskande. Ofta äro de vågbräddade 

 och i spetsen veckade. Basalbladen äro alltid m. I. m. skaftade, men hafva nedlöpande 

 skifva och vingade, slidlikt omfattande skaft. Såsom ofvan är nämdt, äro de än samlade 

 i en in. 1. m. mångbladig rosett, än sitta de med kortare eller längre internodier af- 

 lägsnade från hvarandra och äro då oftast vid I)loniningstiden afvissnade. Stjelkbladen 

 äro aldrig med bred bas omfattande, men äga visserligen hos en del former nedlöpande 

 och afsmalnande men vid sjelfva fästpunkten öronlikt utvidgad och delvis omfattande bas. 

 Vanligen äro de nedersta skaftade, men stundom alla oskaftade och de öfi-e då småningom 

 öfvergående i inflorescensens brakteer. 



Hithörande former förekomma på berg och klippor, helst på Ijrantare afsatser och 

 oftast vid sjö-, flod- eller hafsstränder. De äro äfven allmännare i kuststrakterna än imifi 

 landet. 



Med afseende på slägtskapsförhållandena är denna grup]) i vissa, afseenden tydligen nära 

 beslägtad med Vidgata, serskildt undergrupperna Ccasia och Subcaisia. Exempelvis äga 

 sådana former som H. Schmidtii en stor och sannolikt ej tillfällig, ensamt på analogi, 

 utan otvifvelaktigt äfven pä slägtskap beroende likhet med H. *ccnsium Fr. och närstående 

 t. ex. H. *sten.olej)is Lbg., H. "'plmvuligenun m. fl., en likhet, hvilken föranledde Fe. att 

 föra en form af den första till Oreadea under H. hifidiim Kocn (i Sjnnb. p. 96; se äfven 

 förut under H. ccesium Fk.!). Men liksom vissa former af Subecesia äro af denna grupp 

 just H. Schmidtii och närbeslägtade befryndade med Andryaloldea, nämligen med H. 

 rupestre All. — H. Schmidtii, H. *ccesvum, H. *steiiolepis och H. nqyestre äro sålunda de 

 former, genom hvilka nyssnämda grupper tangera hvarandra. B. Lindehergii Nym. synes 

 äfven vara en föreningslänk mellan Oreadea och Glaucina, hvilken sednare grupp A. 

 Peter för öfrigt visat vara sammanbunden genom medelformer med Vulgata. Hvad de 

 mera 7'igidum-ax\Q.åi utbildade formerna af gruppen lieträffar, hafva de en så stor analogi 

 med liigida och äfven mången gång med vissa rigidifonna. arter af Ccesia och Vulgata 

 genuina, att man mången gång känner sig frestad att tyda denna likhet som slägtskap, 

 ehuru den med största sannolikhet endast ]:)eror på analogi. De centrala formerna af 

 Oreadea såsom H. * saxifragum Fr., hafva deremot i mänga af sina former en stor likhet 

 och, såsom äfven vissa, hela gruppen tillkommande karaktärer, såsom holkarnes mikro- 

 glandlei", bland annat utvisa, äfven en otvetydig slägtskap med former af Alpina, hvilka 



K". Sp. Vet. AkaJ. Haodl. Band. 26. N:o 3. 25 



