KONGL. SV. VKI'. AKADEMIENS IlANl)1JN(iAR. HAND 26. N:(l 3. 199 



(nullis V.) paiicis Hoccis riiris prascipue ad basin exterioniui obtectui. Calathidia 

 minora; liqulm breviores, glabriores. 



Uetina form förekom iiie.i- Herestädes i Upland, så.?oin kring Upsalu rikligt, i Stockholmstrakten på H. st., 

 men är dessutom, ehuru mindre typisk, nnträffiid i Östergötland, vid Qvilliiige (Fr. E. Herfurth). Ofvergångs- 

 fornier till följande förekomma nfveii vid Upsaia. En lika smal och mängbladi'g form med mera tandade blad 

 och rikligare glandulösa breda holkar, öfvergångsfonu till fi scopulivagum, är anträffad i Roslagen på Sandön (K. 

 StarBÄCK) och andra ställen i skärgården. 



b longice/ps ii. f. Hireutius, elatiu.s. Folia s«pe sat intense glaucescentia, diluta. 

 Involucra elongata et angustiora basi magis decurrentia dilutiora stepe bigeminata 

 v. pedicellis brevibus pra3dita. Anthela magis contracta et fioccosa. Squamoe 

 inagis irregiilariter imbricata; et inajquales basi latiores, interiores longe protvactie 

 et acutaB late viridimarginataj glandulis sparsioribus et pilis fVequentioribus ceterum 

 floccis raris — sparsis in marginibus stepe sat conspicuis obtectie. Calathidia majora 

 magis radiantia; ligulce conspicue at pleruuique breve eiliatfe. 



Utmärkande för denna form är den vanligen höga och spensliga växten, den nedtill 

 temligen rikliga liärigheten, de smala, merändels smalt lancettlika, helbräddade eller kort 

 och glest, nästan omärkligt tandade, ljusa och vanligen lifligt glaucescenta bladen samt 

 den sammandragna inflorescensen med jemförelsevis smala och långa, ljusa holkar, med sin 

 bas nedlöpande i de upptill förtjockade holkskaften och ofta 2 och 2 förenade på mycket 

 korta skaft. Ligulte äro deijemte åtminstone tydligt småhäriga i toppen; kantblommorna 

 omkring 2,5 mm. breda samt glesa och temligen långa. Stjelken är till sin nedre del lif- 

 ligt violettfärgad. Varierar stundom med grönare blad och mörkare holkar. Ofta liknar 

 den till örtståndets rikliga hårighet späda och smalbladiga former af H. oreades Fr men 

 är väl skild genom holkens utseende. 



Denna och föregående form utgöra artens hufvudtyp, hvarvid dock den seduare är mindre utpräglad och 

 genom Hera mellanformer mindre skarpt begränsad från följande, hvaremot förhandenvarande form är mera 

 fristående. 



Den är anträffad i Upland, mångenstädes kring Upsaia. Troligen äro Uplands kust- och bergstrakter att 

 anse som båda formernas hufvudsakliga utbredningsområde. 



/^ scopulivagum n. var. 



Caulis sat altus 2 — .5-folius sa^pe ramosus, inferne sat dense — sparsius 

 pilosus, superne rare pilosus — subglaber subefloccosus et rare gla,ndulosus. Folia 

 basalia plura, exteriora minora sat lata + elUptica subintegra obtusa, interiora + 

 late et sa^pe oblonge lanceolata, intima angustius lanceolata ad medium sparsim et 

 breve v. basin versus sat longe et anguste dentata ± longe acuta in petiolo stepe 

 brevi sat late alato + decurrentia, omnia ubiqne v. subtus pilis brevibus + densis 

 hirsuta, in pagina superiore sa^pe subglabra. Folia caidina 1 — 5 longe distantia, 

 infimum s«pe petiolatnin, supei'iora v. orania sessilia. + lanceolata sajpe subajqualiter 

 tridentata apice sat longo integro protracta cito in bracteas obeuntia. Anthela ple- 

 rumque läxa paténs simplex + subfurcata vel composita indeterminata et vulgo 

 ramis longis ex axillis foliorum superiorum aucta, pedicellis mediocribus — sat 



