KONGL. SV. VET. AKAPEMIENS HANDLINGAK. BAND 26. N:(i 3. 221 



raodar att de ;iro identiska, är stjeniluddet knappast eller alls ej märkbart (måhända pä 

 grund af åldern). 



Stiftet är hos lefvande exemplar gult, vanligen något mörkare än ligulaj och stun- 

 dom stötande i rostgult, oftast försedt med små mörka hårpapiller, hvilket gör, att det 

 efter torkning ofta får en ganska mörk färg. 



Till holkarnes utseende, indument, bladform etc. är den obetydligt föi'änderlig, men 

 deremot vexlar den till habitus och till tandningens längd rätt betydligt samt i mindre grad 

 till bladens färg ocli konsistens. På öppna, denuderade ställen blir den lågväxt med de 

 nedre bladen närmade till basen och de nedersta, som här bli stora och breda, sandade 

 till en bladrosett. Stjelkbladen aftaga hastigt i längd och bredd uppåt ocli äro vanligen 

 redan från midten af stjelken små och brakteliknande. Hos kraftiga exemplar äro de äfven 

 här visserligen rätt stora men nästan alltid smala och långt spetsade. På soliga ställen 

 bli de styfva och fasta samt något läderartade efter torkning. Här bli bladen på öfver- 

 sidan blekt gulgröna. Undertill äro de deremot hos alla modifikationer m. 1. m. glauce- 

 scenta. På öppna ställen blir stjelken också mera rikt grenad och blomsterställningen så- 

 lunda m. 1. m. obegränsad nedåt, isynnerhet hos odlade exemplar, hvilka oftast bli 

 grenade ända till basen. I skugga blir växten högre och slankigare, de nedre bladen af- 

 lägsnade från hvarandra och ofta afvissnade vid blomningen, de öfre rätt breda, alla utåt- 

 rigtade, inflorescensen fåblomstrigare, mera begränsad och bladfärgen mera mörkgrön. 

 Ibland, såsom i Kristiania-trakten på lerskiffer, bli bladen mörkt och något lökgrönt 

 glaucescenta äfven på öfversidan. 



Inom området är ifrågavarande forin anträffad i Småland, llogberga s:n. Målen (K. JOHANSSON); Dref 

 s:n och Uppåkra i Wallsjö s:n (G. E. HyltÉn-Cavallius) samt vid Oskarshamn (K. J. LÖNNROTH). 



Utom området i Vestmanland, Kungsör (C. O. V. PORAT): Upland, Upsala (E. Fries):' Dalsland, Örs 

 s:n (A. Fryxell). — I Norge vid Kristiania flerestädes såsom vid Grönlien, på Malmön och vid Bygdö (förf.). 



I Bergianska trädgården är den odlad af frön frän Kristiania och Dalsland sedan 1886 och har hela tiden, 

 under hvilken den allt som oftast sjelfsått sig, bibehållit sina karaktäristiska egendomligbeter. 



H. RIGIDUM (Hn). 



Caulis elatus strictus vulgo rigidus firmus, inferne sparsira — dense pilosus, 

 superne sparsim pilosus — subglaber v. totus glaber la^vis interdum scaber leviter 

 stellatus v. apice + tomentellus — tomentosus 6 — 1.5( — 20)-folius. Folia la3te 

 viridia v. obscure subprasino-viridia, supra glabra — sparsim pilosa sajpe levissime 

 stellulata, subtus sparsim — densiuscule pilosa haud raro glaucescentia leviter stellata, 

 marginibus stepius revolutis, infima minima + spathulata et inferiora pauca + lingu- 

 lata — oboblonga + petiolata distantia normaliter in rosulam haud approximata 

 sub anthesi saspius emarcida, reliqua caulina sessilia sensim decrescentia + angusta 

 et in apicem + longum integrum protracta remote 3 — 4-dentata dentibus parvis 



' Denna forms identitet med den här beskrifna bör ytterligare pröfvas. Möjligen är det blott en yttre 

 likhet, hvilken föranledt FRIES att föra den till sin ursprungliga H. *tridentatum, med hvilken den dock, såsom 

 jag ytterligare här vill betona, mycket nära öfverensstämmer. 



