KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 26. N:() 3. 225 



gracilia basi ovata postea rotundata. Sguamce angusta? inibricataj, extimai sub- 

 lineares brevissima^ obscuraj + patulaä, intermediär + angustar et interiores late 

 viridiraarginatar e basi latiore anguste lanceolataB in apicein + angustiim obtusura 

 — obtusiusculum sensirn attenuata", ubique floccis + sparsis v. frequeiitioribus + 

 conspicuis in marginibus sa^pe paiillo densius confertis leviter v. eximie canescentes 

 et glandulis parvis — minutis obscuris v. luteolis sarpe vix conspicuis sparsis — 

 densiusculis et haud raro pilis brevibus basi nigris apice canis raris — sparsis ( — 

 densiusculis) irnmixtis vestitas. Calathulium sat parvum luteuin + radians. Ligulce 

 apice glabra^ Stylus subluteus — ferrugiiieus, fuscohispidulus, siccus sa?pe sat fuscus. 



Denna vackra form, som tillika är den mest distinkta af områdets alla rigidnm- 

 fornier, liknar något till habitus och de små, smala holkarne H. *tri<lentatum Fr., men 

 skiljes från den genom mera blågröna, smalare blad, genom de på de tätt och tint hvitludna 

 holkskaften nedstigande ytterfjållen, som göra holkbasen kantig och ojemn, gi'åaktigt gröna 

 till svartgröna holkar, hvilkas fjäll ej äro hinnaktiga eller bleka, icke ens de innersta, hos 

 hvilka den gröna färgen utlöper nästan ända till den jemt afsmalnande och utdragna men ej 

 livassa spetsen, genom de yttre och mellersta fjällens rikedom på stjernhår, som äro jemt och 

 mer eller mindre tätt strödda öfver hela deras yta eller derjemte äro något rikligare mot 

 kanterna, men ej som hos H. *tri(hntatum nästan uteslutande hälla sig till fjällens (iios 

 denna) något utböjda kanter, samt de vida smalare och längre holkfjällens beklädnad af 

 till större delen gulhufvade och små, sällan till en del (på ytterfjällen) större och mörkare 

 glandier, hvilka mycket ofta äro nästan dolda af luddet och vanligen blandade med spridda, 

 någon gång talrikare, korta hår, ej såsom hos H. *tridenta,tuni med ofta temligen riklig 

 beklädnad af korta till medellånga hår och inblandade, små glandier, vidare genom någcjt 

 större korgar och vanligen ljusare blonifäi"g. H. *tvidentaium har dei-jemte betydligt trub- 

 bigare fjäll med blekgröna kanter och fåfjälligare holkar. Hos närvarande form äro kanterna 

 mera orent gröna, opaka och korgarne mångfjälliga med regelbundet tegellagda fjäJl. För 

 öfrigt är den utmärkt genom sin högre, tätliladigare stjelk, med långa, i en lång helbräddad 

 spets utdragna blad, hvilka äro betydligt längre än internodierna, kortare men smalare och 

 skarpare tänder pä de öfre bladen, hos frodiga exemplar rikgrenig inflorescens, h\'ai's grenar 

 äro m. 1. m. utstående och ofta samlade i flock samt fina, hårlösa eller nästan hårlösa, stjern- 

 ludna grenar, och endast under holkarne på några men ej alla koi-gskaften utvecklade, glesa., 

 korta hår och en och annan glandel. Hos kraftiga exemplar utvecklas ofta från de öfre 

 små l)ladens veck fina, vid basen bågböjda, eljest raka och nästan upprätta, fåblomstriga 

 grenar, af hvilka de nedre sällan nå öfver de närmast öfres raidt och de öfre vanligen ej 

 räcka öfver akladiet. Späda exemplar fa vanligen endast 2 — 3 korta korgskaft. Stjelken 

 är oftast till eller öfver midten lifligt rödviolett, vid sjelfva basen mörkaxe. De nedre 

 bladens skaft äro alltid lifligt rödvioletta och bladskifvan är vanligen undertill m. 1. m. 

 lefverfärgadt rödviolett, hvilken färg ej sällan uppträder, fastän svagare och fläckvis, äfven 

 på de mellersta och stundom på de öfre bladen. 



Bredbladigare exemplar påminna genom denna färgning och i habitus rätt mycket 

 om H. *ruhnndum, hvilken sannolikt är rätt nära beslägtad, men de skiljas bland annat 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 26. N:o 3. 29 



