228 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



närmast ett dylikt längre internodiuin äro ofta tvenne blad nästan eller helt ucli hållet 

 motsatta. Stiften äro från böi-jan mörkt rostgula eller bruriaktiga med mörka härpapiller 

 men bli vid afbloinstringen nästan svartbruna. Blommornas färg är ganska mörk och 

 glänsande. Korgarne äro små, 25 — 30 mm. i diameter, och temligen täta. 



Att denna form är Hartmans rigidum framgår såväl af lokalen ocli de Lixdebergska 

 exemplaren samt jemförelsen med Hartmans originalexemplar som hans beskrifning i Skand. 

 Fl. ed. I, der den säges ha glandelhårig holk, som eljest liknar H. uinbellati. 



Äi- allmän flerestädes i Stochholms-irAkiaw såsom pil Djurgården, straxt utanför Östermalm m. H. st., der 

 jag' sjelf insamlat den. Dessutom anträffad på Observatoriebacken (C. H ARTMÄN och K. Fr. Thedenius); Djurö 

 (S. Almquist): iSödermmiland, Södertelje (M. Floderus). För öfrigt funnen i Upland, Upsala (E. Fries, H. 

 N. V: 6); Steniuge (M. FLODERUS). Exemplar frän Vermland, Sjöändan nära Kristinehamn (C. M. BROSTRÖM). 

 s\'nas äfven höra hit. 



Inom området anträöad i Östergötland, Jonsbergs s:n, Utterklabbarne (F. Elmquist); Simonstorp, Udde- 

 torp (A. Wirén). 



En på stjelk och blad rikligare hårig form och med något smalare, mera jeranbreda fjäll, /? attenuatum 

 (= H. *trichocaulon Dahlst. var. attennatuu\ Dahlst., Hier. exs. fasc. Ill, n. 65) och med fjällen klädda af 

 blott glandier, hvilka ofta äro långa och väl framträdande, sällan ined ett och annat längre iiiblandadt hår samt 

 alldeles saknande glandier och liår på grenar och skaft, meu i öfrigt alldeles lik hufvudformen, är anträffad i 

 Öitergölland, Jonsbergs s:n, Gränsö (E. ADLERZ) och i Uplaiiil, Verradö {\. MAGNUSSON); Sleninge s:n, Sjö- 

 ändan (M. Floderus). 



3. H. *acrifoliuni n. subsp. 



H. nemophilum Lönnr., in sched. — H. Friesii Hn. var. hirsuta Lönnr. p. p.; Resa 

 i Smal. och på Gotl. (i Öfversigten af K. Vet. Akad. förhandl. 1882, N:o 4). — H. Friesii 

 Hn. var. saxicola Lönnr., 1. c. p. 94 (est modo forma reducta rupestris). — H. nemophilum 

 Lönnr., Dahlst. Hier. exs. fasc. 1, n. 98. — H. acrifoliuin Dahlst., Hier. exs., fasc. IH, 

 n. 61, 62. — Dahlst., Herb. Hier. Scand., Cent. IV, n. 74. 



Co ulls 35 — 90( — 100) ctni. altus aphyllopodus v. false phyllopodus gracilis et 

 sajpe subflexuosus — crassus rigidus strictus (4 — )5 — 16-folius, basi v. st\?pe totus 

 intense ± obscure v. stepius lucide rubro-purpureus v. violascens, inferiore parte 

 pilis mollioi'ibus — sat rigidis sat loiigis mediocribus — sat parvis densis — den- 

 siusculis hirsutus v. hirtus sparsim — densiuscule stellatus, medio minus pilosus et 

 stellatus, apice fere glaber fere efloccosus v. rare — sparsim stellatus. Folia + mem- 

 branacea mollia — sat firma + obscure et pulchre gramineo-viridia, supra rarissime 

 pilosa — glabra, subtus pallide et saipe subglauco-viridia rare et breviter pilosa. in 

 nervö mediaiio sat dense tioccoso sat longe leviter — sparsim v. densiuscule 

 pilosa, marginibus rare — sparsim v. densiuscule ciliata; cr/»/ma inferiora sa^pius + 

 remota v. ad basin rosulatim congesta sa^pe + magna + oblonga — oblongo-lan- 

 ceolata v. lanceolata sparsim — rare et breviter + ol)tuse — acute dentata breviter 

 + late alato-petiolata, superiora sensim in bracteas decrescentia + oblonge et anguste 

 lanceolata — lineari-lanceolata, summa magis magisque linearia, omnia + approximata 

 — sat remota vulgo a medio in apiceni longum — longissimum _-f integrum acutum 



