244 H. DAHLSTEDT, BIDKAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLOKA. 



violettfärgade saint pä inedeliierven och i kanterna mot basen äro m. 1. m. glest lånfrhai'iga, 

 på båda sidor fint och glest stjernhåriga, genom vanligen liten inflorescens med iivitludna 

 grenar och skaft, de sednare beklädda med spridda, upptill tätare, tjocka ocii styfva, mörka, 

 kort hvitspetsade hår, genom breda, oftast svarta holkar med breda, trubbiga fjäll, klädda 

 af medeltäta hår af sa-mma beskaffenhet som på korgskaften men något gröfre och längre, 

 utan eller vid basen med blott spår af stjernludd och alldeles saknande glandelhår, samt 

 genom nästan lirandgida, temligen täta korgar och bnmgula till nästan svartbruna stift. 

 Vid sjelfva Ijasen är någon gång ett af de öfVe, mera örtbladslika lågbladen kvarsittande 

 vid blomningen. Det är vanligen litet, ovalt, trubbigt och helbi-äddadt. \'anligen är det 

 jemte de derpå följande m. 1. m. skaftade, i beskrifningen omninnda bladen vid blomningen 

 afvissnadt, hvarföre stjelken oftast blir långt upp bladlös. De mellersta bladens baser äro 

 mer eller mindre långt vigglikt nedlöpande och vid sitt fäste ofta något utvidgade och 

 svagt omfattande. De derpå följande hafva vanligen kort vigglik eller rundad bas och de 

 öfre hafva ej sällan nästan tvär bas. Vanligen är bladet vid insertionen smalt men ibland 

 svagt omfattande. An är tandningen endast antydd genom små glandeluddar, än äro 

 tänderna större på de nedre och mellersta bladen samt då alltid triangulära och spetsiga, 

 på de öfre någongång fast mera sällan långa, utdraget triangulära, men de äro alltid glesa 

 ocli i allmänhet något framåtrigtade. Någongång och lätt att förbise förekommer en eller 

 annan glandel eller hos frodigare individ några få, korta och grofva glandier vid 

 holkens bas. 



Auträffad i Östergötland på Oraljerg', MuUskräenia (förf.): Hmålaiid, Grenna, Rättlc m. fl. st. på bran- 

 terna i Vettersbergeii (B'R. HagstrÖM). 



IV. FOLIOSA (Fr. ex. p.) Lbg. 



Angående grup])ens karaktärer och begränsning hänvisas till C. J. Lini)EBp;rgs fram- 

 ställning af slägtet Hieracium i Hartmans Handbok i Skandinaviens Flora, Ed. 11. Del I 

 1879, sidorna 54—57. 



H. U3IBELLATUM L. 



Den enda inom området förekommande arten af denna gru|)p. Den förhåller sig till 

 sin variabilitet ungefär på samma sätt som H. *sabulosorum (Dahlst. Bich-. till sydöstra 

 Sveriges Hieracium-tlora, I Piloselloidea), det vill säga den iiger en stor vexling icke 

 blott af individuella modifikationer, oberoende af ståndortsförhållandena, utan äfven af 

 ståndortsmodifikationer och i allmänhet svagt, i olika rigtniiioar markerade ^■ariationer, 

 hvilka utan gräns löpa öfver i hvarandra. I denna vexlande rikedom af obetydligt skilda 

 former synes det dock gifvas några, hvilka äro tillräckligt utpräglade, att de torde förtjena 

 rang af varieteter, eller af hvilka en och annan måhända kan äiia vuiderarts \ärde. Dock 



