KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 26. N':0 3. 251 



(iciioiM cle bredare och kortare, inern kortspetsade l)ladeii, hvilka oftast liafva tvjir 

 eller lijertlik till jnllik bas, och de kortare holkarne far denna form ett frän hufvudfornien 

 serdeles afvikatide utseende. Till holkarncs bekltUlnad dercniot förefinnes föga skillnad. 

 Genom sina korta holkar och bredare, mera groftandadc blad erinrar den rätt mycket om 

 H. *mundulum, med livilken den utan tvifvel äfven är i viss mån beslägtad. Den skiljes 

 dock lätt genom de mera regelbundna tänderna och dej'as anordning, hvari dess större 

 slägtskap med H. *lepistoides tydligt träder i dagen. 



Anträffad i Småland vid Lutarp i Eksjö s:ii på gväsrikare, steniga shittiiiiigar i cii löfang (fört'.). Ej långt 

 derifrän fans typisk //. *lepistoides. 



H. *pj'ciio*loii Dahlst. 



H. murorum var. sihaticum ku. Herb. Norm. II, n. 7.' — Dahlst. Herb. Hier. Scand., 

 Cent. III, n. 70. — H. *marginellum Dahlst. var. sagitttefoUum Dahlst. Bot. Not. 1892. 



Såsom jag nu cfvertygnt mig om, kan ej H. *marginellum Dahlst. Ii sngittcefolium 

 Dahlst. 1. c. skiljas från den såsom H. * pycnodon på anf. ställe af mig utdelade formen. 

 Båda äga samma egendomliga, täta tandning med breda tänder, hvilkas sidor äro rundade, 

 och hvilka isynnerhet på de yttre basalbladen följa på hvarandra utan fria mellanrum. 

 Den förra är visserligen storbladigare med i följd deraf något mindre täta men längre 

 tänder. Dylika exemplar påträffades dock bland normala exemplar af den sistnämde. 

 Holkarnes beklädnad är fullkomligt densamma, dock äro hos den förra glandierna mindre 

 och otydligare, hvarföre den pa anförda ställe beskrifvits såsom mindre glandulös än den 

 i verkligheten är. Få den småländska formen framträda glandierna genom sin storlek 

 bättre, hvarföre i beskrifningen bör inryckas, att de äro på skaften temligcn tättsittande, 

 hvilket äfven vid noggrannare granskning synes på östgötaexemplaren. Serdeles karak- 

 täriska för ifrågavarande form äro de djupt och bredt tandade basalbladen med tänderna, 

 hvilka äga konvexa sidor, oftast sittande utan mellanrum och af hvilka de yttre äro starkt 

 tillbakaböjda, ofta krökta med små uddtänder på sin bas, de bugtiga bladkanterna och 

 de tätt och djupt, oregelbundet inskurna inre basalbladen och stjelkbladen. Holkarne äi'0 

 ljusgrå och korta med från bred bas hastigt afsmalnande fjäll, hvilka i kanten äro stjern- 

 ludna och klädda af temligen rikliga, gråa hår och något sparsammare, små och fina 

 glandier. Skaften hafva något gröfre och tätare glandier samt få eller spridda, korta, grå 

 hår. Formen står till sina karaktärer emellan H. *sagittatum, H. *expaUescens och H. 

 *exj)aUidiforme och påminner äfven något om H. *inarghi(dlum. Den torde lämpligast 

 kunna placeras i närheten af H. ^expallescens och den sistnämda. Den är utan tvifvel en 

 lika god underart som någon af dessa, och då det i Hei'b. Hier. Scand. anf. st. gifna 

 namnet bäst karaktäriserar densamma, vill jag för densamma behålla namnet H. *pycnodon. 



Anträffad i Östergötland, Ödeshög s:n, mellan Öninge och Orrnäs (G. A:N Malme): Änåfe?;(?, Femsjö s:n. 

 Elinås (E. Eries); Eksjö s:n, mellan Brevik och Kyringstorp på öppna steniga ängsbackar (förf.); Smedstorp (G. 

 Wetterhall): Öland, Borgholm och Borgehage (C. NORDSTRÖM): Blekmge, Mörrnm (A. KARLSSON). 



Utom området fnnnen i Vestergötland vid Hjelraared nära Alingsås (K. O. E. STENSTRÖM). 



' Åtminstone i liiksmuseets exemplar. 



