26 B. LUNDGREN, JÄMF. MELLAN MOLLUSKPAUNAN 1 MAMMILLATUS- O. MUCRONATAZONERNA. 



kärna i spräcklig flinta, funnet af trädgårdsmästare Ohlsson vid Råby, som det från Aras- 

 löf (N:o 1'2, tillhörigt Riksmuseum) tillhöra såväl från den förra som från hvarandra skilda 

 arter, så att slägtet Hemipneustes i Sverige förekommer med minst 3 arter. N:o 13, 14 

 och 1 5 tillhöra sannolikt en och samma art, hvilken, om ock närstående Micraster Idai 

 CoTT, dock är därifrån skild. Huruvida den af de Morgan under namnet Micraster Idse 

 anförda formen från Hanaskog (N:o 16) verkligen tillhör denna art kan jag ej afgöra. 

 N:0 17 och 18 äro för fragmentariska för att tillåta någon närmare bestämning. 



Ehuru ej tillhörande Spatangida>, utan Cassidulida^ må dock äfven här nämnas den 

 intressanta echinid, som Cotteau beskrifvit ' under namnet Cyrthoma Nilssoni och om 

 hvars svenska ursprung han synts vara något tvifvelaktig. Enligt fullkomligt säker upp- 

 gift är exemplaret funnet i en märgelgraf på betydligt djup i märgeln vid Heshult eller 

 Häslehult (se på geol. kartbladet) ungefär 1 1 kilometer s. om östra Ringsjön. Det till- 

 varatogs af Major Lilliecrona, öfverlämnades af honom genom numera aflidna Professorskan 

 M. Naijmann till fröken Ida Nilsson, som, sedan exemplaret beskrifvits och afbildats af 

 Cotteau, haft godheten skänka detsamma, jämte andra intressanta samlingar, till Lunds 

 Geologiska Museum. Enl. geologiska kartbladet Lund utgöras de lösa jordlagren i trak- 

 ten kring Häslehult af krosstenslera tillhörande den undre moränen och det iins all anled- 

 ning att antaga att exemplaret ursprungligen anstått i Kristianstadsomrädet. Det inre är, 

 såvidt man af mun och analöppningen samt några lesioner på skalet kan döma, fyldt med 

 en kalkhaltig sandsten rik på gröna korn. 



III. Mindre typiska ocli ej så rikt utvecklade lokaler för såväl Mainiiulla- 



tus- som Miicronatakrita. 



13. Gillaruna. 



Märgelgrafven härstädes, som 1883 beskrefs af Moberg,^ var sommaren 1891 ändå 

 mera otydlig. I den nordvestra delen var allt igenrasadt och jordtäckt så att där af krit- 

 system var så godt som intet att se. SV. delen liestår af gruskalk liknande den som fins 

 vid Mörby (se nedan) med en eller annan kvartsbit eller urbärgsfraginent; spräcklig flinta 

 O. I märgelgrafven, dock ej i själfva gruskalken utan i de lösa jordlagren, lägo block af 

 hårdare kritbärgarler. I gruskalken äro fossilen ganska sällsynta och illa bevarade, dock 

 är Moltkea Isis någorlunda allmän, så ock Ostrea auricularis, Rhynchonella ala och Belem- 

 nitella mucronata. Närvaron af de 2 sistnämnda arterna samt frånvaron af Actinocaraax 

 mammillatus tyckes antyda att, såsom Moberg sagt, själfva gruskalken tillhör Kb. Bland 

 de i märgelgrafven funna fossilen kunna flera slag urskiljas, a) fossil utan vidhängande 

 bärgart sannolikt ursprungligen härrörande från den lösa gruskalken: 



' Description de quelques espéces cTEchinides de Suéde, 1870. Bibliothéque de TEcoIe des Hautes 

 Etudes, Sect. d. Se. Nat. Torne 2, Art. N:o 6, s. 4, pl. 13 och Ann. des Sciences Géologiques t. 1. 

 - Cephalopoderna I. 1. 20. 



