46 B. LUNDGREN, .TAMi\ MELLAN MOLLUiSKEAUNAN I MAJLMILLATUS- O. MUCKONATAZOXEUNA. 



Mytilus ornatus Munst. 



1834 — 40. Mytilus ornatus MUNST. GOLDFUSS: Petr. Germ. s. 171, t. 129, tig. 8. 



Två exemplar med bibehållet skal stämma med afseende på storlek, form och ska- 

 lets ornamentering så v;Vl med Goldfusö beskrifniiig och afbildning af denna art frän 

 Haldem, att de säkerligen böra föras dit. Ett tredje något mindre exemplar torde repre- 

 sentera ett yngre stadium. 



Balsberg (Ka, rr) A. W. Malm. 



Cucullaea Matheroniana dTJrb. 



1827. Area rhorabea NILSSON (iiou ]5fiUGUIÉRE): Petr. Suec, s. 15, t. 5, fig. 2. 



1843 — 47.» Matheroniana D'ORBmNY: Pal. 1^'ranc., t. 3, s. 238, t. 325. 



1889. Cucullaea :■> HOLZAPFEL: Aachener Moll., t. 2, s. 208, t. 22, lig. 2, 4, 8. 



För så vidt man efter ej synnerligen vill bevarade stenkärnor kan döma, tillhör den 

 svenska form, som af Nilsson kallades A. rhorabea, d'Orbignys A. Matheroniana, som 

 dock bör föras till sliigtet Cucullaea. Nilssons artnamn är visserligen äldre än d'Okbig- 

 NYs, men kan dock ej för denna art bibehållas, enilr det redan förut af BruguiÉRE an- 

 vändts för en lefvande Area (se Lamarck: Hist. Nat. d. Animaux sans Vertébres t. 6, 1, 

 s. 43). F^ör den närmare karakteristiken af Cucullaea Matheroniana och dess förhållande 

 till C. subglabra får jag hänvisa till Holzapfel. Hittills endast i Ka; Balsberg, Barna- 

 källa, Blaksudden. 



Cucullaea exaltata Nilss. 



Tatl. 2, fig. 14. 

 1827. Area exaltata NILSSON: Petr. Suec., s. 15, t. 5, fig. 1. 



Mellan denna och föregående art tyckas i Sverige inga mellanformer förekomma, 

 utan synas dessa arter vara väl skilda. Från föregående skiljer sig C. exaltata, utom ge- 

 nom betydligare storlek, genom formen, som är kortare och betydligt bukigare, genom 

 stöi're umbones och färre tänder i låset. Det synes mig föga sannolikt, att Goldfuss' A. 

 exaltata (Petr. Germ., s. 142, t. 122, fig. 1) är samma art som den frän Sverige. Nils- 

 son kände af denna art blott ett ofullständigt exemplar från Karlshamn. Sedermera hafva 

 visserligen flera andra exemplar, som öfverensstärama med originalet, funnits, men endast 

 stenkärnor. 



Karlshamn, Barnakälla, Blaksudden. Ka. 



Area pharelloides n. f. 



Tafl. 2, fig. 8. 



Då det material, som föreligger af denna form. är ganska dåligt, skulle den ej för- 

 tjänt att närmare omtalas, om det ej vore för den stora liabituella likhet den företer med 

 den i geol. afseende så vigtiga s. k. Pharella De Geeri. Hela stenkärnans form stämmer 

 så nära med den hos denna art, att man lått kan förväxla ofullständiga eller mindre väl 



