KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 26. N:0 6. 47 



bevarade exemplar, hur olika systematisk ställning än dessa former intaga. Muskelintryck, 

 mantelbugtlinie och låsets byggnad, då dessa kunna iakttagas, skilja dem naturligtvis lätt 

 åt. Från andra i n. ö. Skåne förekommande Arcaarter skiljer sig A. pharelloides genom 

 sin långsträckta form, sin tunnhet, sina små och talrika låständer, som äro föga snedstJilda. 

 Endast 2 exemplar från Blaksudden. 



Pectunculus. 



Af detta slägte föreligga endast stenkärnor, som ej äro nog väl bevarade för att 

 tillåta en fullt säker artbestämning. Den öfre kritans Pectunculusarter stå hvarandra näm- 

 ligen så nära att det fordras ett godt material för att kunna säkert urskilja de olika ar- 

 terna. Jag anser det därföre bäst att för närvarande endast påpeka förekomsten af släg- 

 tet och öfverlämna den närmare bestämningen af arterna till fyndet af bättre bevaradt 

 material. Nilsson anför P. lens från Balsberg och jag P. decussatus RoEii från Barna- 

 källa. Den förstnämda arten är ej väl begränsad och det är möjligt, ja troligt, att det 

 är den senare arten, som finnes vid Barnakälla, men med full säkerhet kan det på grund 

 af det föreliggande materialets beskaffenhet ej utsägas. Slägtet har representanter vid 

 Balsberg, Blaksudden, Barnakälla, Karlshamn. 



Trigonia ef BucM Gtein. 



Tafl. 1, fig. O, 7. 



1850. Trigonia Buchi Geinitz: Charakt. ect. s. 54, t. 21, fig-. 1, 2. 



1876. > . :> Elbthalgebirge I, s. 225, t. 49, fig. 15, IG. 



1888. » sp. LUNDGREN: List. s. 15, li:0 106. 



Endast stenkärnor och intryck af skalets yttersidor föreligga, hvaremot skalet, som 

 synes hafvä varit ganska tjockt, helt och hållet förstörts. Främre delen rundad, den bakre 

 ganska långt utdragen i en smal del; umbones nära främre randen. Främre delen för- 

 sedd med knölar, som äro ordnade i såväl radierande som koncentriska rader; bakre delen 

 endast med radierande, skarpt framträdande, ribbor, utan eller med högst få knölar. 



Denna form, som bestämdt skiljer sig från såväl Tr. Vaalsiensis som aliformis och 

 limbata, synes snarast öfverensstämma med den af Geinitz beskrifna och, ehuru ingalunda 

 väl, afbildade Tr. Buchi. Då emellertid äfven det material, som stått mig till buds, är 

 långt ifrån godt, kan identiteten mellan vår form och Geinitz Tr. Buchi ej anses fullt 

 säker, om ock mj-cket sannolik. 



Endast funnen i Ka Balsberg, Bai-nakälla, Blaksudden, block från Ljungasanden och 

 trol. Ylsudden. 



Astarte ef similis Gqluf. 



1889. Astaite similis GOLDF. HOLZAPFEL: Aachen Moll. II, s. 194, t. 19, fig. 11 — 15. 



Såvidt man efter stenkärnor och intryck kan döma, förekommer denna art vid 

 Barnakälla. 



