KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. l7. N:O 3. 5 
fästa sig på något särskildt föremål och den sjunde lefver i vattnet. Till denna sist- 
nämnda familj för han fyra arter, af hvilka tvänne höra till slägtet Arrhenurus DUGES. 
Den ena af dessa: Acarus aquaticus caudatus, subrotundus, fuscus, rufo-maculatus, 
abdomine caudato cylindrico, är synonym med den af C. L. KocH beskrifna Arrhenurus 
caudatus, och den andra: »Acarus aquaticus maculatus, fuscus, macula rubra, corpore 
globoso, tentaculis brevioribus, crassis, pedibus viridi-griseis, approximatis», med MöL- 
LERS Hydrachna elliptica (p. 54, tab. VII, figg. 1, 2) och Kocks Arrhenurus ellipticus, 
hvilken är honan till den förra. 
Af de öfriga arterna är den ena: »Acarus aquaticus globosus, rubro-fuscus, corpore 
globoso, tentaculis brevioribus, pedibus rubris aproximatis», tydligen synonym med 
Hydrachna globosa C. L. KocH samt utmärkt genom sitt långa rostrum. Beträffande 
den andra: »Acarus aquaticus ruber, corpore subgloboso, tentaculis longis, pedibus 
aproximatis», hvilken han säger allmänt förekomma under hela sommaren i stilla- 
stående vatten och blifva ungefär så stor som en lins, cinoberröd med svarta fläckar 
å ryggen, är det svårt att afgöra, huruvida den är en Zylais eller en Hydrachna. 
Att döma efter den följande beskrifningen på kroppen: nedtryckt och framtill något 
afsmalnande, vore man benägen att hänföra den till det förra slägtet, men de följande 
bestämningarne: sista benparet med långa simborst, rostrum litet men tydligt, strida 
alldeles häremot. KocH anser den synonym med sin Hydrachna. Snarare är den, 
enligt min åsigt, synonym med Hydrodroma umbrata C. L. KocH, på hvilken, om man 
undantager de svarta fläckarne, beskrifningen bäst passar in. 
DE GEER kriticerar RoEsEr, som räknar Hydrachniderna till spindlarne »n'ayant 
ni corcelet, ni ténailles, ni filiéres au derriére, ni yeux semblables a ceux des Araignées 
et les pattes ayant leur attache immédiatement au ventre.» 
Han observerade äfven de på Nepa och Dytiscus sittande larverna af denna och 
föregående art, hvilka han dock, i likhet med de förut nämnde författarne, ansåg för 
ägg, af moderdjuret, fästade på insekten och tillväxande, i det de från densamma suga 
näringssaft (»suc nourriciér»). Angående ungarnes metamorfoser nämner han endast, 
att alla unga Acarl hafva 3 par ben och att det fjerde först efter skedt hudombyte 
framkommer. 
Den ofvan omnämnda insugningsförmågan hos äggen kan dock DE GEER ej annat 
än finna högst egendomlig och anmärkningsvärd. Han slutar också sin beskrifning öfver 
den 3:dje arten med följande ord: »Må vi vid detta tillfälle beundra de olika och om- 
vexlande medel, naturens upphofsman gifvit djuren och särskildt insekterna till deras 
fortplantning och bevarande; ty det är högst eget att se ägg tillväxa och draga närings- 
saft ur kroppen på ett annat lefvande djur.» ; 
Otto FaABRICIUS ') har under namnet Åcarus aquaticus beskrifvit en Hydrachnid, 
hvars vigtigaste karakterer äro: Corpus semiorbiculare antice parum angustatum, supra 
depressum 4 lineis punctorum impressorum, mediis antice concurrentibus. Frons 
utringue impressuram habet, rostrum medium nutans formantem. Color sanguineus. 
Tomenta rara in corpore pedibusque. 
1) Fauna Groenlandica, systematice sistens animalia Groenlandis occidentalis hactenus indagata etc. 
Hafnie et Lipsix 1780. 
