12 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACENIDER. 
närmare redogöra, och vill endast anmärka, att de kännetecken, KocHm hemtat från 
den regelbundna fördelningen af ryggens »stigmata» och som han ansett så vigtiga, ej 
synts mig värda att lägga så stor vigt vid. DuGEs nämner intet om dem och Bru- 
ZELIUS, som kanske näst honom grundligast observerat Hydrachniderna, har ej heller 
ofta varit mig svårt att upptäcka dem, isynnerhet så länge djuren bibehålla sin natur- 
liga färg. Hafva de någon tid förvarats i sprit och färgerna försvunnit, så framträda 
fästat någon uppmärksamhet vid desamma. Hvad mig beträffar, tillstår jag, att det 
de nämnde »stigmata» tydligare, ehuru icke ens då hos alla arter. 
Bland mindre fel, till hvilka KocH gjort sig skyldig, vilja vi nämna placerandet 
af slägtet Diplodontus DucEs i den första familjen, oaktadt den enligt Ducns har fyra 
ögon, samt hans mindre riktiga beskrifning på epimerernas fördelning hos slägtena 
Hydrachna och Eylais. Han säger nämligen, att de tvenne främre paren å hvarje sida 
ej genom något märkbart mellanrum äro skilda från de tvenne bakre, oaktadt detta 
mellanrum, isynnerhet hos JZylais, är ganska tydligt. KocH upptager 15 slägten med 
tillsammans 182 arter, hvaraf 10 slägten med 145 arter höra till den första och 5 
slägten med 37 arter till den andra familjen. Antaga vi, att omkring 50 af dessa 
arter förut varit kända, har Kock således upptäckt och beskrifvit omkring 130 nya, 
funna inom en jemförelsevis föga utsträckt areal, då de med få undantag äro från 
dammar och grafvar i trakten af Regensburg. 
FELIX DUJARDIN har i sin afhandling öfver Acari ') meddelat åtskilliga observa- 
tioner öfver Hydrachnidernas anatomi, hvilka dock till en del äro oriktiga. Han anser 
dem sakna särskild matstrupe, mage och tarmkanal samt antager, att de organiska safter, 
hvaraf dessa djur lefva, äro inrymda i lakuner, som sakna egna väggar, i midten af 
en brunaktig parenchymatös massa, motsvarande lefvern. Den ljusare Y-formiga figuren 
å ryggen af många Hydrachnider, anser han vara bildad af ett under huden liggande 
fettlager. Hvad respirationen vidkommer, är han af den åsigten, att inandningen sker 
genom de å huden befintliga stomata, som äro analoga med växternas. Under dessa 
befinner sig en rund ihålighet, begränsad af ett vackert nät med runda lika stora 
maskor och genomskinlig substans. Vid sidan af hvarje stoma är ett hår, som synes 
stå 1 samband med den beskrifna ihåligheten. Utandningen åter sker genom de tvenne 
stora trachestammarne, som mynna med en aflång och af 2:ne flikar tillsluten öppning 
vid insidan af mandiblernas bas. Dessa stammar dela sig på något afstånd från myn- 
ningen i en tofs af tubulösa tracheer, som utan någon förgrening fördela sig öfver 
hela kroppen. 
HiProLytE Lucas ”) har beskrifvit och afbildat 4 Hydrachnider från Algier: 
Hydrachno erythrina, H. rostrata, H. cyamipes och H.tomentosa. Den första af dessa, hvilken 
mest liknar Fylais extendens LATR., men i flera afseenden skiljer sig från denna, synes 
böra föras till ett nytt slägte. MH. rostrata är tydligen en Diplodontus DuGEs, liksom 
H. cyanipes en Anurania NOoB. o. H. tomentosa anser jag stå Hydrodroma CO. L. Kock 
1) Premier Mémoire lur les Acariens et en particulier sur l'appareil respiratiore et sur les orgames de la 
manducation chez plusieurs de ces animaux. Ann. des Sciences Nat. Tome III, p. 5. Paris 1845. 
2) Eploration scientifique de YVAlgérie, pendant les annés 1840—42. Tom. 1, 2. Arachnides, p. 313. 
Tryckt 1849. 
