KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:o 3. 17 
Arrhemwus utsänder den vanligen en lång process, som i spetsen är försedd med ett 
knippe S-formigt böjda hår. Palperna äro femledade; första leden liten (undantag: 
Hydrachna C. L. KocH och Diplodontus Ducrs), tredje eller fjerde alltid längst, femte 
obetydlig, spetsig och krökt, i spetsen ofta nästan omärkligt inskuren, med fjerde leden 
stundom bildande ett slags tång. Rostrum, som tydligt blott förekommer hos några 
slägten, är koniskt och jämnt afsmalnande. Labium, hvilken hos olika slägten vexlar till 
formen, är sammanväxt af 4 stycken; munöppningen, som ofta har olika färg, är be- 
lägen i dess främre del. Mandiblerna bestå af tvenne delar, nämligen en större, bak- 
till vanligen bredare och snedt tillspetsad, corpus, och den i främre ändan af denna 
fästade klon, som till formen betydligt varierar hos skilda slägten och arter. Vid 
basen af denna klo finnes ofta ett hinnartadt bihang, som stundom når nästan upp 
till klons spets (Arrhenurus CO. DL. Kock, Anurania NEUMAN, Diplodontus DuGks, Hydro- 
droma C. L. KocH). Ögonen, som hos larverna alltid äro fyra, synas i följd af sam- 
manväxning hos de festa slägten blott vara två. En noggrannare undersökning visar 
emellertid, att hvart och ett af dessa båda ögon har tvenne corneor och sålunda ej 
kan anses såsom ett enda. 
Digestionsorganerna"). Från munöppningen går en tämligen lång matstrupe till 
magen, som blott är en utvidgning af densamma. Enligt KRAMER visar magen stundom 
flere olika afdelningar. Från densamma leder en kort tarm till analöppningen. Ofvan 
magen ligger den ovanligt stora lefvern, som framtill är treflikig, baktill oftast rundad 
samt ofvan denna det Y-formiga excretionsorganet, som äfven mynnar ut i anus. 
Circulationsorganer saknas alldeles, och blodet drifves omkring i kroppen genom 
de olika muskelrörelserna hos de olika organerna. 
Respirationsorganerna utgöras af tracheer, hvilkas båda hufvudstammar utmynna 
å kroppens öfre sida ungefär midt öfver munöppningen. 
Generationsorganerna. Hydrachniderna äro skildkönade, ehuru de stundom till 
sin gestalt äro så lika, att det är omöjligt att efter deras utseende skilja könen. 
Testiklarne, som äro 6 till antalet, bestå af tvenne lager enkla blåsor eller celler. 
Det yttre lagrets äro spheriska och fyllas till största delen af en rundad cellkärna. 
Det inre lagrets äro betydligt mindre, med en liten stafformig kärna. Dessa celler 
äro antagligen zoospermer. Huruvida någon särskild sädesledare finnes, är ännu oaf- 
gjordt. Åvggstockarne, som ligga under lefvern nära kroppskanten, äro drufklasformiga 
och synas ofta sakna äggledare. Då äggen mogna, lossna de och komma antingen in 
i kroppscaviteten (Fylais) eller genom en serskild oviduct till generationsöppningen. 
Vissa arter såsom JÄylais extendens och några Nesca-arter lägga ett stort antal ägg 
(2- a 300), andra åter t. ex. Midea orbiculata blott några få (20 å 30). Ofta börjar en 
hona att lägga en äggkaka, hvarefter andra fortsätta, hvarigenom äggkakor eller ägg- 
samlingar af betydlig storlek uppstå. Vanligen äro äggen omgifna af ett hvitaktigt 
geléartadt ämne, som 1 beröring med vattnet stelnar och ofta blir så hårdt, att man 
har svårt att genomborra det med en nål. Hydrachna globosa, som enligt DuGps lägger 
1) Såväl dessa som de följande organerna äro utförligt beskrifna i CLAPARRDES och KRAMERS i litteratur- 
öfversigten omnämda arbeten, till hvilka jag får hänvisa. 
K. Vet. Akad. Handl. B. 17. N:o 3. 3 
