20 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 
Genus I. ATAX (J. OC. FABRICIUS) BRUZELIUS 
Syn. 1781 Hydrachna MÖLLER, Hydrachne etc. p. 41 (ad partem). 
1793 Trombidium JS. C. FABRICIUS, Entom. syst. II, p. 400 (ad partem). 
1805 Atar id. Syst. Antliatorum p. 364. 
1834 » Ducks, Ann. d. Sc. nat. t. 1, p. 5 (ad partem). 
1841 » GC. L. KocH, Uebersicht des Arachn.-Systems, h. 3, p. 8. 
1854 » Bruzeuivs Beskr. ö. Hydrachn., som förek. i Skåne, p. 8. 
1868 »  ÖCLAPAREDE, Studien an Acariden, p. 446. 
1875 » KRAMER, Beitr zur Naturgesch. der Hydrachniden, p. 292. 
Corpus leve, molle, obovatum, aut ovatum, antice rotundatum, postice truncatum aut rotundatum. 
Pedum par primum ceteris crassius et apud species libere in aqua viventes spinis plerumque pilos longos et mo- 
biles gerentibus instructum. Par secundum tertio longius. Palpi longi (in A. vernali tantum breviores), articulo 
quarto longissimo, attenuato, in latere interiore dentibus duobus, in exteriore uno dente majore armato, quinto 
simplici, acuto, apice dentato. Area genitalis in extrema corporis posterioris parte collocata (excepto ÅA. ver- 
nali). Oculi bini utriusque lateris adeo approximati, ut singuli videantur. 
DuGEs, som först uppställde detta slägte såsom skildt från Diplodontus, Arrhe- 
nurus, Eylais och Hydrachna, gaf det en så omfattande begränsning, att han dit förde 
de af KocH uppställda slägtena Neswa, Piona, Hygrobates och Limnesia. Den här an- 
gifna slägtkarakteren är uppställd efter Bruzerius, med tillbörligt afseende fästadt vid 
de parasitiska arterna, hvilka hvarken af honom eller KocH observerats. 
Kroppen är omvändt äggrund eller oval, glatt, framtill rundad, baktill tvär eller 
rundad. Benens längd varierar mycket. Hos de parasitiskt lefvande arterna ÅA. Bonzi 
CLAPAREDE, och Å. ypsilophorus (BONZ.) CLAPAREDE, äro de nämligen tämligen korta, och 
det fjerde paret är hos honorna föga längre än kroppen; hos hanarne dock längre. Hos 
de i vattnet fritt lefvande är deremot nämde benpar (utom hos 4. vernalis) hos ho- 
norna 1'/; a 2 gånger, hos hanarne 2'/; a 3 gånger längre än kroppen. Epimererna 
äro fördelade 1 4 skilda grupper; fjerde paret nästan fyrkantiga och utom hos ÅA. ver- 
nalis dubbelt större än det tredje. Labium är fri, bakåt nästan halfcirkelformigt afrun- 
dad och utsändande tvenne utskott, som med sina utåt riktade spetsar nästan beröra 
första epimerparet; främre kanten visar ytterst å hvarje sida en kort spets, derinnanför 
en urbugtning och å midten tvenne korta, trubbiga flikar, åtskilda af en fin springa, 
som nästan sträcker sig till munöppningen. Palperna äro långa (utom hos Å. vernalis) 
och i förhållande till första benparet ganska smala; de parasitiska arternas äro dock 
tjockare. Fjerde leden är längst, på inre sidan försedd med två taggar, på den yttre 
med en; hos de parasitiska arterna samt AA. vernalis äro dessa taggar obetydliga; 
femte leden är kort och betydligt afsmalnande mot spetsen, der han är tydligt tandad. 
Generationsfältet (»der Geschlechtshof» CLAPAREDE »Årea genitalisv THORELL) är beläget 
så långt bakåt (utom hos Å. vernalis), att det sällan kan fullständigt urskiljas, då 
djuret betraktas från undre sidan. Det delas i midten af en längsgående springa, 
omgifven af tvenne skifvor, försedda med stigmer (Stigmata Bruzenius, Näpfe, Saug- 
näpfe, Geschlechtsnäpfe KRAMER och CLAPAREDE) som till antalet variera hos de olika 
arterna. Dessa skifvor äro genom en chitinlist ofta delade i tvenne, så att stigmerna 
komma att intaga fyra fält. 
