KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:o 3. 30 
tare än näst föregående internodie; på de tre första paren är den obetydligt kolfformig, 
men visande en stor sned inskärning för de starka dubbelklorna; de båda främre paren 
äro besatta med glesa hår, andra paret med en knippa simhår vid yttersta internodien, 
tredje och fjerde paren likaledes, men dessa par hafva dessutom å fjerde och femte in- 
ternodierna tätt sittande längre hår") Ipimererna upptaga ej fullt hälften af undre 
kroppssidan och ligga liksom labinm långt ifrån yttre kroppskanten. Första paret långa 
och smala, nästan jämnbreda, andra paret smalt vigglika, långa, mellanrummet mellan 
detta par och tredje ej betydligt. Tredje paret långa, smala och jämnbreda, fjerde 2'/, 
gång bredare än tredje, med lång, spetsig, bakåt utskjutande process. Labiwum är lång 
och föga bred, bakåt jämnt afrundad, med tydliga, något divergerande processer 
samt genom ett obetydligt mellanrum skild från första paret epimerer. Palperna, som 
äro smalare än första benparet, nå till spetsen af detta pars tredje internodie; andra 
leden är lång, tjock, mot spetsen obetydligt kolfformig, och försedd med några få korta 
och starka hår. Tredje leden mer än hälften kortare än andra af ungefär samma längd 
som höjd, och besatt med ett par något längre, styfva hår. Fjerde leden lång och 
smal, af samma längd som andra och tredje tillsammans, från midten till spetsen något 
tjockare, under tillplattad med en concavering, i hvilken den böjliga femte leden kan 
inläggas. A ledens midt, der denna börjar, stå två mycket små knölar, försedda med 
smala, men tämligen långa hår; i ledens spets på inre sidan står en framåtriktad, 
parallelt med femte leden gående tagg, nästan mnående till midten af nämde led; 
ofvan är fjerde leden försedd med flera, mycket korta, smala hår; femte leden, som är 
nästan lika lång som tredje, slutar med trenne spetsar och är försedd med några små, 
ytterst fina hår. Mandiblernas corpus lång och smal med bakre ändan trubbvinkligt 
utlöpande i en lång, men tämligen trubbig spets; klon stark och ovanligt mycket böjd. 
Generationsfältet: Springans främre ända belägen mellan fjerde epimerparets bakre spetsar; 
de tre stigmerna å ömse sidor stora. Midt emellan dessa och bakkanten ligger anus 
och längre bakåt synes å ömse sidor ett stigma. Till färgen är den ofvan rödgul, framtill 
ljusgul, med! stora, mörkbruna, sammanhängande fäckar, upptagande större delen 
af ryggen; det vanliga Y-formiga ryggstrecket är otydligt, gult, och ofta blott 
antydt genom en större triangulär fläck. Undersidan stöter i grått, bakom epimerer 
och generationsfält i brunt, med en ljusgul eller gulröd fläck, som omgifver anus. 
Palper, labium, epimerer och ben grå eller gråblå, de sistnämdas yttersta internodier 
brunaktiga. Ögonen rödbruna, sittande tämligen nära hvarandra alldeles i kroppens 
framkant. Längd 2, bredd 1,25, första benparet 2, fjerde 2,5 millim. 
Äggen, som utkläckas efter 2'/, vecka, äro rödaktiga och stora, 20 a 30 i hvarje 
kaka. Larverna äro hvita, genomskinliga, med ljusröd ryggfläck samt hafva samma form 
som Nesca-larverna. 
Sällsynt vid Björkelund, i Brunsbo storäng samt i några små dammar 1 grann- 
skapet af Skara. Gotland: Kinner, i en s. k, brya eller dam nära gästgifvaregården. 
1 I min redogörelse för Gotlands Hydrachnider uppgaf jag, att fjerde benparets femte imternodie var 
krökt. Detta är dock ej förhållandet med de i Vestergötland funna exemplaren. De Gotländska tycktes vara 
unga individ, måhända i andra larfstadiet, hvilket alltid skiljer sig från det utbildade djuret. 
