68 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 
stundom äfven andra parets, hvarigenom dessa båda epimerpar blifva vida kortare än 
hos Midea orbiculata; tredje paret mycket långa, af nästan samma form som hos nämda 
art; fjerde paret åter visar en afvikande, mer orgelbunden form och äro dubbelt 
bredare än tredje (se fig.) Labium är lång, framtill obetydligt bredare, baktill jämnt 
afrundad och genom ett tydligt mellanrum skild från första paret epimerer. Palperna 
äro korta, (sedda ofvanifrån, nå de med knappt halfva längden utanför kroppskanten) 
af nästan samma tjocklek som första benparet och nående till basen af dess fjerde 
internodie; första leden, som vanligt, mycket liten och rundad, å öfre sidan bärande 
ett kort hår, andra mycket tjock och kolfformig, tredje vida kortare, men föga 
smalare, fjerde nästan lika lång som den andra och tredje leden tillsammans, mot 
spetsen 'obetydligt afsmalnande, kantig och å undre sidans midt försedd med en bred, 
nästan vigglik, framåt riktad process, som synes bildad af två med hvarandra samman- 
vuxna tänder, samt med ett kort hår 1 hvardera ytterkanten; femte leden mycket liten, 
knappt längre än första, krökt och mycket spetsig, i spetsen tydligt delad, å midten 
synas två ytterst fina och korta hår; å öfre spetsarne af andra, tredje och fjerde lederna 
två kortare hår, de å tredje leden stående längst och tjockast, de å fjerde högst 
obetydliga. Mandiblerna, hvilka det, oaktadt allt bemödande, ej lyckats mig att oska- 
dade skilja från den hårda labium, synas hafva en kort corpus och en ovanligt stor 
och böjd klo. Generationsfältet: Springan börjar ungefär midt emellan de båda inre 
hörnen af fjerde paret epimerer, är ganska kort och har å de omgifvande smala half- 
månformiga skifvorna trenne nästan rektangulära stigmer, som synas något fördjupade; 
omkring dessa skifvor går en upphöjd rand, som dock saknar de för Midea orbicu- 
lata utmärkande små stigmerna. Fältets bredd är något mindre än dess längd. 
Mellan dess främre kant och fjerde paret epimerer står ett stigma och bakom det 
samma tvenne; längre bort, närmare bakkanten, ligger anus. Färgen är hos denna art 
ofvan gulhvit, med ljusare, genomskinlig kant, ryggfläckarne bruna eller svartbruna, 
ryggstrecket bredt, gult eller gulrödt. Under är den gulhvit med brunaktiga epimerer; 
palper och ben hvitgula, genomskinliga; å ömse sidor om generationsfältet står en brun 
fläck. Ögonen stora, röda, långt skilda, belägna alldeles i kroppskanten. Längd 0,87 
bredd 0,84, palper 0,23, första benparet 0,45, andra 0,58, tredje 0,60, fjerde 0,85 millim. 
Mycket liflig i sina rörelser, kryper stundom upp på kanten af kärlet, der den 
förvaras, och sitter der tämligen länge, innan den åter begifver sig ned i vattnet. Ej 
så sällsynt i sjöar med klart vatten. Mälaren, Venern, Åsunden samt sjöar 1 Valle 
härad i Vestergötland, Bohuslän å Orust vid Hulta. 
Genus 9. LEBERTIA n. g.!) 
Corpus lave, molle, fere rotundatum, marginc raris pilis minimis, vix conspicuis, instructo. Pedes 
longiusculi, duo paria posteriora pilis natatoriis, apicibus internodiorum quarti quintique affixis, instructa. Fpi- 
mera omnia utriusque lateris (primi paris exceptis) concreta. Palpi longi, tenues, articulis secundo et tertio cras- 
sioribus, quarto longissimo, dentibus carenti, quinto parvulo, acuto. Oculi magni, prope marginem corporis 
siti, distantes. 
1) Uppkalladt efter Arachnologen och Hydrachnologen Prof. HERMANN ÅEBERT 1 Breslau. 
bön 
