KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 7. N:O 3. 173 
internodier mycket korta, tredje, fjerde och femte med korta, styfva hår, nåstan cirkel- 
formigt omgifvande spetsarne, fjerde internodiens hår äro störst, femtes minst; andra 
och tredje paren hafva utom dylika hår några få kortare å internodiernas sträcksida, 
det sistnämda paret vid femte internodien några få längre simhår, fjerde paret, som 
är försedt med tätt sittande hår, har likaledes simhår vid femte internodiens spets; 
dessa hår äro af samma längd, som sjette internodien tillsammans med de i spetsen 
af densamma sittande två längre håren; det tredje håret är nästan hälften kortare än 
de båda andra. Alla internodierna äro mer eller mindre kolfformiga utom sjette, som 
är mer jämnbred, smalare och kortare än näst föregående internodie. Epimererna, hvilkas 
främre spetsar blott äro fria och framskjutande, ligga, då man ser djuret från undre 
sidan, öfver hvarandra, första parets spetsar äro längst och försedda med två korta tänder, 
de öfriga aftagande i längd, men tilltagande i bredd. I mellanrummen sitta benen”), 
hvilkas första internodie döljes i den fördjupning, som den concava främre, öfre delen af 
kroppen bildar med bukskölden; den sistnämde, som upptager nästan hela undre 
sidan, lemnar blott bakom generationsfältet ett obetydligt stycke af bakkroppen å ömse 
sidor om den intryckta linien obetäckt. Labvum, som är lång och smal, på midten å ömse 
sidor något concav, är baktill utan tydlig gräns förenad med bukskölden. Palperna, som 
vanligen hållas nedböjda, äro korta, ungefär hälften så långa som första benparet samt 
mycket smalare än samma par; de tre första lederna försedda med glesa hår å öfre sidan, 
hvilka hår utåt tilltaga 1 längd, det yttersta af de i spetsen af tredje leden stående 
lika långt som andra och tredje leden tillsammantagna; den cylindriska eller nästan 
koniska fjerde leden saknar hår, femte bildar en högst obetydlig liten spets. Mandi- 
blerna hafva främre delen af den ej synnerligen långa corpus betydligt smalare än den 
bakre, som är tvärt afhuggen med något afrundade hörn. Vid den smalare delen 
synes ett tämligen bredt hinnartadt bihang. HKlon är mycket smal och nästan rak. 
Generationsfältet visar en tämligen lång springa, omgifven af tvenne halfmånformiga, 
baktill något bredare, ytterst fint granulerade skifvor; å inre sidan af dessa synas nära 
springan tre nästan rektangulära fördjupningar; utåt begränsas skifvorna af en tvär- 
strimmig kant. Hela generationsfältet, som är betydligt upphöjdt, är något mer långt 
än bredt; straxt bakom springan står ett stigma och bakom detta en stor, nästan tre- 
kantig skifva med de två främre hörnen spetsiga, det bakre deremot afrundadt. I 
midten af denna skifva ligger den ovala anus; å ömse sidor om densamma synas 
två stigmer. I yttersta kanten af bukskölden synes å ömse sidor ett mycket stort 
stigma och bakom det ett bakåt riktadt hår. Färgen, som rätt mycket varierar, är hos 
arten grön eller gulgrön med ett brunt eller svartaktigt band å ömse sidor om den 
gulaktiga intryckta linien; på hvar sin sida om denna synas 9 mörka punktformiga 
stigmer. Ögonen, som ligga långt fram 1 kanten, äro röda eller rödbruna. 
Längd 0,85, höjd 0,70; palper 0,17, första benparet 0,35, andra 0,58, tredje 0,64, 
fjerde 0,70 millim. 
1) O. F. MÖLLER yttrar med anledning häraf: »quis crediderit dari quoque animalia, quibus pedes 
inter oculos et instrumenta oris siti essent.» 
K. Vet. Akad. Handl. B. 17. N:o 3. 10 
