74 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 
Tämligen sällsynt. Upland i Mälaren och Vitulfsbergssjön, Vestergötland i Asun- 
den, Hornborgasjön samt flere sjöar i Valle härad äfvensom vid Björkelund och Thol- 
sjöhult; Blekinge i Ronnebyån. 
Genus 12. AXONA KRAMER. 
Syn. 1875 Axona P. KRAMER, Beitr. zur Naturgeschich. der Hydrachniden, p. 310. 
Corpus durum, granulatum, depressum. Pedes breviores, pilis raris brevioribus instructi, par quartum 
solum pilis natatoriis, internodiis quarto et quinto affixis preditum. Hpimera inter se concereta seutum magnum 
ventrale formantia. Palpi longiusculi, erassiores, articulo secundo dente instructo, quarto maximo, clavato, quinto 
minimo, curvato. Öculi permagni, distantes. 
Detta slägte, som ända till år 1875 varit förenadt med C. L. KocuHs ÄArrhenurus, 
har mycket riktigt af KraAmer blifvit skildt derifrån och uppstäldt såsom ett nytt. Dess 
palper, sammanväxta epimerer samt generationsfält äro högst olika samma delar hos 
slägtet Arrhenurus. Blott en art. 
Axona versicolor (MÖLLER, KRAMER.) 
Syn. 1776 Hydrachna versicolor MÖLLER, Zool. Dan. Prodr. p. 191, N:o 2285. 
1781 — — id. Hydrachn&e etc., p. 77, tab. VI, fig. 6. 
1793 Trombidium — J. C. FaBrRICIUS, Ent. syst. Tom. IT, p. 400, N:o 9. 
1805 Atar — id. Syst. Antliatorum p, 367, 
1835—41 Avrrhenurus versicolor C. L. KocH, Deutschlands Crust. ete., h. 13, figg. 16, 17. 
1854 = — Bruzeuivs, Beskr. ö. Hydrachn. som förek, i- Skåne, p. 33. 
1875 Axona viridis KRAMER, loco cit. p. 311, tab. IX, fig. 19. 
Femina: Corpus obovatum, antice truncatum, postice impressione minima utrimque instructum, margine 
posteriore in medio exciso, articulo quinto pedum quarti paris processu et appendicula carens; virescens, maculis 
fuscis; linea dorsualis brachiata, albescens. Longitudo 0,5 millim. (Tab. XI, fig. 2.) 
Hona: Kroppen är mycket fint granulerad, nedtryckt, omvändt äggrund, i främre 
ändan bred och tvär, i bakre afrundad med en obetydlig intryckning å ömse sidor samti 
midten af bakkanten försedd med en inskärning; saknar hår 1 kroppskanten, med undantag 
af de två vanliga framför ögonen. Benen äro tämligen korta; första paret något kortare än 
kroppens bredd, andra och tredje obetydligt tilltagande i längd, fjerde något kortare 
än kroppslängden, alla försedda med glesa hår; blott fjerde paret har några längre 
simhår i spetsen af fjerde och femte internodierna; sjette internodien något kortare 
och smalare än den näst föregående, liksom de öfriga ej kolfformig; klorna äro 
små, enkla. De med hvarandra sammanväxta epimererna bilda en buksköld, som upp- 
tager största delen afundre kroppssidan; denna sköld, som är lika hård som öfre sidan, är ge- 
nom en mjukare kroppsbetäckning förenad med denna. Då man betraktar djuret från öfre si- 
dan, synes den mindre buksköldens yttre kanter genom den öfre kroppsbetäckningen såsom 
en intryckt linea liksom hos Midea. Första paret epimerer, som stöta tillsammans under 
labium, öfvergå med sina inre ändar i bröstskölden; de öfriga epimerparen äro blott 
obetydligt skilda i yttre kanten. Labium, som är fri, är långsträckt och bakåt afrun- 
