KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:o 3. 52 
isynnerhet på första och fjerde paret, vida smalare än femte. De främre epimererna 
bildade såsom hos hanen, men med längre framskjutande spetsar. Mellanrummen mellan 
epimergrupperna tämligen breda”); fjerde paret epimerer breda, nästan dubbelt bredare 
än tredje paret. Generationsfältet har nästan samma form som hos ÅA. pustulator, de 
halfmånformiga glatta skifvorna äro bakåt något smalare, och de vingformiga, mycket 
fint granulerade skifvorna, som utåt begränsa dem, äro kortare och utåt tvärare. 
Färgen hos honan är rödgul med tydligare och större svarta fläckar än hos hanen. 
Längd 1,2, bredd 1, första benparet 0,9, fjerde 1,2 millim. 
De brungula äggen, som läggas 20 a 40 i hvarje kaka, utkläckas efter två a tre 
veckor. Larverna äro päronformiga, mycket nedtryckta, blågula med gulaktig teck- 
ning å ryggen. Ögonen mycket stora, mörkbruna; i bakkanten sitta tvenne långa hår 
och utanför dessa flere korta. 
Längd 0,30, bredd 0,22 millim. 
Denna art är allmän i sjöar och åar, såsom i Åsunden och vid Lindängen nära 
Ulricehamn, Bottensjön, Säfveån vid Alingsås, äfven i mindre bäckar såsom vid Brobacka 
nära Skara, Tholsjöhult i Undenäs m. £. st. I Skåne ej sällsynt enligt Bruzerivs. Gotland 
vid Kinner, i Gothemsån samt i en bäck nära Etelhems kyrka. 
5. Arrhenurus Kjerrmanni n. sp. 
Mas: Corpus eadem fere forma, qua ÅA. emarginator, pro latitudine autem longius, antice altum, inter 
oculos emarginatum, postice in appendicem longiusculam reliquo corpore multo angustionem productam, cujus 
anguli prominentes acuti, retroversi sunt, in medio marginis posterioris appendicula apice latiore truncato-rotun- 
data instructum. Dorsum gibberibus duobus, altissimis, piliferis, prorsum directis, preditum. TIuternodium quartum 
pedum gquarti paris processum longum, apice piliferum emittens. Color flavo-fuscus, medio dorso, appendice 
appendiculaque flavescentibus. Longitudo 1 millim. (Tab. VI, fig. 3). 
Hane: Kroppen är nästan sex-kantig, såsom hos ÅA. emarginator, men mera lång- 
sträckt och med mer afrundade vinkelhörn; framkanten mellan ögonen imtryckt, bak- 
kanten förlängd till ett tämligen långt, men i förhållande till kroppens bredd smalt 
bihang, med utdragna, skarpt tillspetsade, nästan rakt bakåt utdragna sidohörn. Midt 
emellan dessa synes ett genomskinligt, hinnartadt, kort, men bredt bihang, som vid 
basen är något bredare och har afrundade hörn. Under detta står ett tapplikt eller 
nästan päronformigt, 1 yttre ändan tvärt afrundadt, nästan rakt utgående bihang, i 
öfrigt, likt det, som förekommer hos Å. emarginator. A ryggen, som framtill är ganska 
hög, går längs efter densamma en obetydlig fördjupning, som afskäres af den bågfor- 
miga, intryckta linien, hvilken innesluter ett vida mindre stycke än hos ÅA. emaryi- 
nator; bakåt å ömse sidor om denna fördjupning och inom rygglinien stå nära bihan- 
gets bas två höga, mycket spetsiga, framåt riktade knölar, i spetsen försedda med ett 
kort, fint hår; dessa knölar äro framtill mycket tvära, nästan concava, bakåt deremot 
sakta sluttande. Vid basen af det hinnartade bihanget stå tvänne runda upphöjda 
punkter, hvar och en bärande ett kort hår. Vid inknipningen straxt ofvanför bi- 
!) Hos yngre honor äro de jämförelsevis smalare, 
