102 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 
veckor. Dessa larver göra ett högst märkvärdigt undantag från alla öfriga deruti, att 
de genast vid framkomsten ur ägget hafva åtta ben och mundelarne så beskaffade, som 
hos det fullt utbildade djuret. Första gången jag iakttog detta i hög grad egendom- 
liga förhållande var 1874 vid ankomsten till Visby, dit jag från Vestergötland med- 
fört ägg af nämda art. Under en tid af åtta dagar hade jag ej observerat dessa ägg, 
och kunde derföre ej afgöra, om icke larverna redan under denna tid genomgått sitt 
första stadium, hvilket sålunda skulle skett utan att tillbringa detsamma parasitiskt. 
Detta syntes mig emellertid föga troligt, och jag har sedan genom noggrannare observa- 
tioner iakttagit, att de verkligen lemna äggen i ett stadium, som motsvarar öfriga Hy- 
drachniders andra larvstadium. Generationsfältet visar en smal springa med två stig- 
mer å hvarje sida. Till färgen äro dessa larver hvitaktiga, genomskinliga, å ryggen för- 
sedda med en T-formig hvit figur, omgifven af gult. Ben och palper mycket långa; 
de senare så långa som kroppen och tjockare än första benparet. De eljest hos lar- 
verna i kroppskanten ofta förekommande håren saknas alldeles. ; 
Längd 0,28, bredd 0,24, första benparet 0,34, andra 0,40, tredje 0,44, fjerde 0,74, 
palper 0,28 millim. 
Denna art är synnerligen allmän i Vestergötland, der den träffats i de fleste 
sjöar, jag undersökt. ”Talrikast har jag funnit den vid Bottnaryds prestgård samt i 
ggby och Skärfs kyrkor i Valle härad. I Mälaren har den äfven tämligen 
allmänt anträffats. 
sjöarne vid E 
4. Limnesia marmorata NEUMAN. 
Syn. 1870 Limnesia marmorata NEuman, Vestergötlands Hydrachn. i Öfvers. af Kongl. Vet.-Akad. Förh. 
INFORR Spar LO 9 
Corpus eadem forma, qua species precedens, sed minus altum, canum, maculis fuscis ornatum, quee lineis 
albis et roseis variate sunt. Pedes longiusculi, canescentes, pilis ut in specie precedenti instructi. Paipi bre- 
viores, ut in L. maculata, sed pari primo pedum multo graciliores; articulus secundus gibbere instructus parvo. 
conico, foras, vix retrorsum, direeto, spina autem ejus retrorsum conversa. Longitudo 2—2,3 millim. (Tab. XII, 
iilf30 10) 
Kroppen liknar till formen föregående arts, men är ej så hög, Benen äro ej så långa; 
första paret kortare än kroppens bredd, fjerde något längre än kroppen. Håren sitta 
såsom hos föregående urt, men simhåren å fjerde paret äro kortare och glesare, hvarjämte 
detta pars sista internodie är vida smalare i förhållande till den näst sista än hos de före- 
gående arterna. HFpimererna likna föregående arts, det triangulära fältet mellan tredje 
och fjerde parens spetsar tydligt, stigmat likaledes distinet. Labium är bredast framom 
midten, bakre delen oftast utan tydlig gräns. Mandiblernas corpus bakåt obetydligt 
tillspetsad; klon mycket rak. Palperna, som nå till midten af första benparet, äro 
smalare än detsamma, deras andra led, som är föga tjock, är försedd med en liten obe- 
tydlig, rätt utstående knöl med en bakåt riktad tagg, som blott synes vid starkare för- 
storing; håren äro längre än hos föregående art. Generationsfältet bildar hos honan en 
mer oval än rektangulär figur, skifvornas yttre contur är svagt convex, stigmerna såsom 
hos L. maculata. Till färgen är den ofvan grå med brungrå fläckar, genomkorsade af 
