KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. l7. N:o 3. 109 
andra, som är dubbelt större än tredje. Fjerde är längst och sträcker sig med en 
lång spets öfver femte, som äfven är spetsig samt rörlig, och med hvilken den bildar 
en långsträckt, spenslig tång. Å öfre sidan af första leden stå tvenne hår, å andra å 
undre sidan ett dylikt, vid basen af tredje trenne och vid basen af fjerde tvenne längre hår. 
Generationsfältet: Den korta springan, som är belägen midt emellan fjerde paret epi- 
merer, är omgifven af tvenne upphöjda, halfmånformiga skifvor, hvilkas främre spetsar 
dock äro vida smalare än de bakre, hvarigenom de tillsammans bilda en nästan hjärt- 
formig figur, med den trubbiga spetsen framåt riktad. Yttre randen af dessa skifvor 
är försedd med en rad större stigmer, innanför hvilka betydligt mindre dylika betäcka 
hela skifvorna. De inre och bakre kanterna af de sistnämda äro försedda med korta 
hår, som korsa hvarandra. Den ovala anus är belägen midt emellan generationsfältet 
och kroppens bakkant. De två ögonparen äro långt skilda; det öfre eller bakre ögat 
ligger i sjelfva kroppskanten, det undre något nedanför densamma, hvarföre det ej 
synes, då djuret betraktas från öfre sidan. Detta har sannolikt föranledt Kock att föra 
Diplodontus till den af honom uppställda gruppen Hygrobatides. Till färgen är den 
röd med omkring tio mörkare fläckar å ryggen, hvilka strålformigt utgå från en ge- 
mensam midtelfläck. Epimerer, ben, labium palper och generationsfält äro gula. 
I sina rörelser är den föga liflig och har aldrig synts angripa andra Hydrach- 
nider, som varit förvarade i samma kärl. Deremot blir den själf ofta ett byte för 
Nesea- och Limnesia-arter. Ej sällsynt i Vestergötland t. ex. i ån vid Lyrestad, 1 
Bottensjön, Tholsjöhult, Mellby i Bjerke härad samt flera sjöar i Valle härad, Sven- 
ljunga. I Blekinge synnerligen talrik i en liten sjö nära Fridlefstads prestgård. I Skåne 
sällsynt enligt Bruzerivs. Gotland: Heide träsk, Källunge i bäcken vid prestgården 
samt Roma i en dam i parken. 
Genus 18. HYDRACHNA (Mörrer) C. L. KocH. 
Syn. 1781 Hydrachna MÖLLER, Hydrachn&e etc. p. 59 et 63 (ad partem). 
1842 — C. L. KocH, Uebersicht des Arachnidensystems, h. 3, p. 29. 
1854 — BruvzEuius, Beskr. ö. Hydrachn., som förek. i Skåne, p. 46. 
1875 = KRAMER, Beitr. zur Naturgesch. der Hydrachniden, p. 320. 
1877 == id.,.  Grundziäge zur Systematik der Milben, p. 236. 
Corpus molle, rotundatum aut late ovatum. Pedes breves, par primum pilis rarioribus, cetera paria pilis 
densis ac longis instructa. ZLabium in rostrum longissimum productum. Palpi longiusculi, articulo primo cras- 
sissimo, brevi; secundo ejus longitudine, tertio attenuato longissimo, quarto longitudine primi, cum quinto 
parvulo forcipem formanti. Oculi bini utriusque lateris proximi; duo paria mediocriter distantia. 
Kroppen är rundad eller bredt oval, nästan klotrund; kroppsbetäckningen slät och 
mjuk. Benen korta, de tre bakre paren med ovanligt täta och tämligen långa hår. Labium 
är förlängd till ett rostrum, som når nästan till yttersta spetsen af palperna. Dessa, 
som från sidorna äro tämligen tilltryckta, hafva första leden mycket tjock, andra högst 
obetydligt längre, men smalare, tredje längst och ganska smal, fjerde af den förstas 
längd med den å undre sidan fästade, tagglika, korta femte leden bildande en tång. De 
båda ögonen å hvarje sida belägna nära hvarandra; båda paren skilda genom medel- 
måttigt afstånd. Två arter. 
