112 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 
mörkröd ofvantill med stora svarta fläckar, som vanligen bilda ett bredt, framtill af- 
brutet oregelbundet band längs midten af ryggen. Palper, rostrum och ben röda. 
I sina rörelser är den ej så snabb som föregående. 
Ganska sällsynt vid Björkelund och Brobacka nära Skara, Gotland vid Kinner. 
Genus 19. HYDRODROMA C. L. KocHE. 
Syn. 1842 Hydrodroma C. L. KocH, Uebersicht des Arachnidensystems, h. 3, p. 32. 
Corpus leve, molle, ovatum, parva altitudine. Pedes, primo pari excepto, longiores, par primum pilis 
brevibus densissimis instructi, paria cetera quum tales pilos, tum densos et longos pilos natatorios, internodiis 
quarto quintoque affixos, gerentia. Labium in rostrum, palpis duplo brevius, productum. Palpi longiusculi; arti- 
culi tres primi eadem fere inter se longitudine, a primo ad tertium crassitudine crescentes, quartus longissimus, 
iis multo gracilior, cum quinto parvulo forcipem formans. Oculi bini utriusque lateris proximi; duo paria distantia. 
Detta slägte, som står närmast Hydrachna, skiljer sig dock lätt derifrån genom 
sitt korta rostrum, som icke är hälften så långt som palperna, sin obetydliga höjd samt 
palpernas och generationsfältens olika bildning. Blott en art är hos oss anträffad. 
Hydrodroma rubra (DE Grrr, C. L. Kock”). 
Syn. 1778 Acarus aquaticus ruber De GEER, Mémoires etc., Tom. VII, p. 141, pl. 9, figg. 3—11. 
?1835—41 Hydrachna punicea C. L. KocH, Deutschlands Crust. etc., h. 14, figg. 8, 9. 
21842 Hydryphantes puniceus — id. Uebersicht des Arachnidensystems p. 14. 
1870 Hydrodroma umbrata NEUMAN, Vestergötlands Hydrachn. i Öfvers. Vet. Akad. Förh. N:o 2, p. 110. 
Corpus rubrum supra, margine anteriorem inter oculos scuto quodam capitali ornatum. Longit. 2 millim. 
(Tab. XIV, fig. 1.) 
Kroppen är äggrund, af obetydlig höjd, kroppsbetäckningen mjuk, synes vid 
obetydlig förstoring glatt, men visar sig vid starkare vara mycket fint granulerad, 
likaledes rostrum, palper och ben; nära framkanten, midt emellan ögonen, synes en 
sköldlik chitinös skifva, som framtill är afrundad, å sidorna inbugtad samt i bakre 
kanten utlöper i tvenne spetsiga hörn. Benens första par ej obetydligt kortare än 
kroppens bredd och försedt med synnerligen talrika, korta, styfva hår, som mot 
spetsarne af andra och tredje internodierna stå i krans; andra paret lika långt 
som kroppens bredd med glesare, längre hår i spetsen af fjerde och femte inter- 
nodierna; sista internodien obetydligt kortare än den näst föregående, med en 
mycket liten, nästan rundad urhålkning för mottagande af de små enkla klorna. 
Första paret epimerer gränsa intill rostrum; deras inre spetsar äro ej långt skilda. 
Andra paret obetydligt bredare och kortare. Mellanrummet mellan detta och tredje 
paret af det senares bredd. Dessa epimerer äro lika breda som andra paret och 
nästan jämnbreda. Fjerde paret, som utåt äro dubbelt bredare än tredje, äro inåt 
lika spetsiga som detta par, nästan triangulära. Rostrum, som ej är hälften så 
1) Då jag ei anser KocHs slägten Hydrodroma och Hydryphantes generiskt skilda, har jag föredragit 
det förra slägtnamnet. 
