8 P. J. HELLBOM, NORRLANDS LAFVAR. 



Thorsåkerstrakten besöktes af mig 1877 och färden utsträcktes till Ockelbo. 



Hvad Gefle omnejd beträffar, torde den i allmänhet hafva samma lafvegetation, 

 som det tillgränsande Upland, men i följd af de ädlare löfträdens sällsynthet saknas 

 här mänga arter; några hafva här sin nordliga gräns ss. Phlyctis agelcea, Pertusafia 

 coccodes, Bacidia ruhella. Anmärkningsvärda för öfrigt äro Evernia divaricata, som 

 inom det öfriga Norrland blifvit funnen blott i Helsingland, Pertusaria panyrga, 

 Gyrophora reticidata, som synes hafva hitkommit med flyttblock från fjellen, Placodium 

 cartilagineum och Catillaria grossa, hvilka här synas hafva sin nordliga gräns, Lecanora 

 chlorophceoides, Biatora Nylanderi, Artlirospora acdinis, Buellia sororia, Catillaria intrusa^ 

 Mycoblastus melinus, Lecanactis ahscondita, Sphinctrina microcephala^ Pyrenopsis granatina. 



Thorsåkerstrakten är af brist på löfträd föga rik på lafarter; dock kunna bland 

 löfträdslafvar nämnas Lecanora cateilea och sambuci, af hvilka den förra icke blifvit 

 funnen sydligare, den senare inom Norrland ytterligare blott i Luledalen, Phlyctis 

 agelcea, Pertusaria protuberans och midtipuncta, Lecanora albellula, Lecania dimera, Ba- 

 cidia umbrina « psotina och arceutina, Biliinbia Ncegelii, Artlirospora acclinis, Diplotoinma 

 betulinum, Leptorhapliis liicida. Barrskogarne kring Söderåsen och bortåt Walls fäbodar 

 äro för unga att hysa någon rikhaltig lafvegetation; ej en gång Usnea kunde der upp- 

 spåras; dock torde (på gran nedanför Söderåsen) böra anföras: Bilimbia p)allens, Biatora 

 albofuscescens och tornoensis, hvilka här, så vidt man för närvarande känner, nått sin 

 sydliga gräns, Bilimbia rufi.dida, Biatora helvola, botryosa (på lignum), atroviridis, asser- 

 cidorum (på lignum), Biatorina tricolor, Mycoblastus melinus. Anmärkningsvärda på 

 sten äro : Rinodina milvina, Pilophorus Fibula, Lecidea macrocarpa ft superba, intume- 

 scens., neglecta, tenebrosa, furvella, Buellia leptocline, Catocarpon applanatum, Phizocarpon 

 obscuratum., Lecanactis Dilleniana och ahscondita. Af kalkstenen vid Igeltjärn träder, 

 så vidt under ett kort besök på stället kunnat utrönas, alltför litet i dagen att kunna 

 lemna något betydligare bidrag till landskapets lafflora; dock iovdie. Biatora rupestris, och 

 fuscoriibens, Ljccidea petrosa, Tlielidium decipiens, Verrucaria nipestris vara värda att 

 nämnas, enär do förut ej varit uppmärksammade inom provinsen. För Ockelbo kunna 

 anföras: Pannaria Lepidiota, Rinodina milvina, Aspicilia griseola, Catocarpon ignobile 

 och badioatrum, Rhizocarpon geminatum, grands och obscuratum, Pyrenopsis subareolata, 

 af hvilka flera äro för landskapet nya. 



2. Helsingland. 



Beläget norr om Grestrikland, mellan Bottniska viken, Medelpad, Herjedalen och 

 Dalarne är detta landskap mer än 3 ggr (132 sv. qv. mil) så stort som det föregående. 

 Ifrån ett smalt lågland vid kusten höjer det sig mot vester, så att det vid Herjedalens 

 gräns uppnår nära 2,000 fots höjd öfver hafvet. Det är i allmänhet bergigt och flera 

 af dess berg uppstiga till 2,000 fot och Storboberget i Hogdalils skn ännu något der- 

 öfver. Barrskogar täcka större delen af landskapet och bekläda äfven de högsta bergs- 

 topparne. Hiifvudfloden är Ljusnan med sin' största biflod Voksna elf jemte många 

 mindre tillflöden. I norra delen ligga nellensjöarne. 



