10 P. J. HELLBOM, NORKLANDS LAFVAR. 



Åtskilliga arter från Arbrå ocli Alfta hafva beredvilligt meddelats mig till på- 

 seende af Adjunkten D:r E. Collinder, som år 1875 insamlat dem derstädes. De 

 märkligaste äro : Lecanora sambuci, Caloplaca murorum, Bacidia abbrevians, Biatorina 

 erysiboides och Ehrhartiana, Biatora erythrophcea och botryosa, Ärthopyrenia Fumago. 



En ny resa genom Helsingland företogs af mig 1878 förbi Hanebo och Bollnäs 

 och sedan samma väg som 1867 genom Undersvik förbi Färila och Kårböle till Herje- 

 dalen. De under denna färd för provinsen nyfunna eller märkliga arterna äro följande: 



Vid Hanebo: Parmelia saxatilis * fraudans^ olivacea * aspidota, sorediata, incurva 

 och stygia, Lecanora suhintricata och chlorophce^ oides, Rinodina milvina, Pertusaria p)rotu- 

 berans, Cladonin carneola, Bacidia umbrina cc psotina och Beckhausii, Gyrojjhora poly- 

 rhiza, Bilimbia chlorococca och Ncrgelii, Biatora Nylanderi och turgidula, Lecidea furvella 

 och neglecta, Catocarpjon badioatrum och ignobile, Diplotomma bétulinum, Rhizocarpon 

 yrande, obscuratum och distinctum, Arthonia patellulata, Leptorhaphis tremulce, Pyrenopsis 

 granatina; 



Vid Bollnäs: Xantlioria concolor och Artlirospora acclinis samt vidare upp åt 

 landet mellan Jerfsö och Färila i trakten af Boda Cetraria aleurites, Lecidea elabens 

 Bryopogon P^remontii, Bawmyces rosens; 



Vid Lasse Krog: Biatora cinnabarina, fuscescens, tornoensis och pullata, Bilimbia 

 meloena, Biatorella moriformis, Mycoblastus alpinus, Arthothelium scandinavicum (sterile); 



Vid Kårböle: Parmelia saxatilis * fraudans, Cetraria commixta, Cladonia carneola, 

 cenotea, gracilis, deformis, cornuta och furcata, Biatora vernalis, Lecidea neglecta, Xylo- 

 grapha parallela, Catocarpon badioatrumfi vulgäre. 



3. Herjedalen. 



Sträckande sig från Helsingland och Medelpad i öster till Norge i vester, från 

 Dalarne i söder till Jemtland i norr, med en ytvidd af 126 sv. qv. mil, är denna 

 provins hel och hållen ett högland, hvars lägsta dalbottnar ligga omkring 1,000 fot 

 öfver hafvet. Vestra delen, som fylles af Kölen och dess förgreningar, hvilka äfven 

 bilda gräns i norr och söder, är ett fullkomligt alpland. Mot Norges gräns ligga 

 Ljusnestöten, Skarsfjellet och Helagsfjellet, de båda senare med ständigt snöbetäckta 

 toppar: mot Jemtland Klöfsjöfjellet; mot sydvestra gränsen Rutfjellet. Hufvudfloden 

 är Ljusnan, som med sina källfloder Midtån och Tennån omfattar större delen af land- 

 skapet och bildai' långsträckta dalgångar ss. Midtådalen, öfre och nedre Ljusnedalen 

 samt Tenndalen, skilda åt genom höga fjell eller vidsträckta fjellslätter. Vid Ljusnans 

 biflod Funnan ligger Funnäsdalen. I norra delen flyter Ljungan, som upprinner vid 

 Helagsfjellet och genom Ljungdalen ingår i Jemtland. 



Man kan i Herjedalen, liksom i fjelltrakter öfverhufvud, urskilja 3 särskilda 

 regioner, hvilka oaktadt de delvis ingripa i hvarandra, likväl i allmänhet följa på 

 hvarandra, allt efter som landet höjer sig upp emot Kölen. 



Barrträds- 1. Skogsregionen upptager större delen af landskapet från dess östra 

 gräns till något vester om Tennas och Funnäsdalen samt vidare åt norr förbi byn 

 Wallarne och Skärvajxsdalen. Barrskorar och vidsträckta kärrmarker äro utmärkande 



