24 P. J. HELLBOM, NORRLANDS LAFVAR. 



och melama, Lecidea i^antherina * lapicida, Arthonia mediella, radiata och Körheri, Calicium 

 byssacemn. 



6. Ångermanland. 



o 



Ett högbergigt kustlandskap, utgörande Angermanlandselfvens nedre och mellersta 

 flodområde mellan Jemtland, Lappland, Vesterbotten och Medelpad, med en ytvidd af 

 157 sv. qv.-mil. Bergen kring Hernösand äro 500 — 700 fot höga med alldeles skoglösa 

 toppar eller ryggar, hvilket dock mest är en följd af hafsvindarnes våldsamhet. På 

 Hernön ligger Spektaberget, i Säbro socken det höga Gådeåberget och vid sjelfva hafs- 

 stranden det betydligt lägre Murberget. Mest omvexlande i afseende på bergforma- 

 tioner är den 4 till 5 mil norr om Hernösand belägna Nordingrå socken, som genom 

 de långt inskjutande vikarne, Norrfällsviken, Omnefjärden m. fl., liknar en skärgård. 

 Der märkas vid kusten den höga Räfsöklubben och nordligare vid Norrfällsviken det 

 jemförelsevis låga Ramberget och inuti landet Körnings- och Omneberget, Dahlsber- 

 gen m. fl. Dessa bestå af olika bergarter (granit, hyperit m. m.) och äro vanligen 

 skogbeväxta ända upp på toppen. På sluttningen af Omneberget uppträder kornig 

 kalksten. 



Endast landskapets kusttrakter äro i licheniskt afseende någorlunda kända. Hernö- 

 sandstrakten undersöktes af S. Almquist 1873, af mig 1875 och 1881, Nordingrå samt 

 en del af Nora socken (Hornön och Marieberg vid Ångerman elfven) af mig 1875. En 

 och annan lokaluppgift är lemnad af H. W. Arnell. 



En mängd fjellarter nedgår ända till kusten: Alectoria ochroleuca a rigida, Corni- 

 cularia divercjens, Aspicilia cinereorufescens och alpina, Psora demissa, Parmelia alpicola, 

 Lecidea aglcea & arctica, Gyalolechia nivalis, Thalloidima squalescens, Buellia moriopsis, 

 Cetraria hiascens, Catocarpon chionophilum. 



Hemöns lafvegetation är skildrad af S. Almqvist i Öfv. af Vet. Akad. Förh. 1874, 

 hvartill komma de af mig 1875 funna arterna Physcia ciliaris, Catocarpoii chionopliilum 

 och hadioatrum cc riimlare, Peltigera scabrosa, Cladonia carneola och Flörkeana, Biatora 

 islylanderi. Storholmens och Dägstenskärens torftiga lafflora är anförd i Vet. Akad. 

 Förh. 1882. 



Vida rikare på lafarter är Murberget, ehuru ingen egentlig hafsstrandslaf der finnes. 

 På och vid berget träffas följande: Lecanora chlorophceoides, Acarospora fuscata * dis- 

 creta, Buellia leptociine, Aspicilia cinereorufescens f. diamarta, Phylliscum endocarpoides, 

 Porocyphns areolatus, Cetraria hiascens, Parmelia incurva och centrifuga, Massalongia 

 carnosa, Caloplaca elegans, Ha^matomma ventosum, Gyalolechia nivalis, Aspicilia lacustris, 

 Cladonia cyanipes och squamosa, Gyrophora spodochroa, vellea, hirsuta, erosa, Psora 

 cinereorufa, Biatora lucida, Lecidea silacea, macrocarpa ci platycarpa, tenebrosa, Catocar- 

 pon applanatum, Rhizocarpon distinctum & * Oederi, Dermatocarpon cinereum, Spilonema 

 revertens; och på al: Cetraria scepincola, Parmelia olivacea * aspidota, Xanthoria lychnea 

 polycarpa, Lecanora pallida P cinerella, Pertusaria protuberans, Bacidia umhrina a 

 psotina. 



