KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 20. N:0 8. 31 



2. A. nigricans åch. — Th. Fr. Lich. Scand. p. 22. 



Spridd öfver fjällplatåerna, men endast steril. Herjedalen: Sånfjellet, Funnäs- 

 dalsberget, Hamrafjellet, Svansjöfjellet, Ljusnestöten &c. — Jeintland: Suljetten, Åre- 

 skutan, Skurdalsporten (S. Almqvist). 



Utom fjelltrakterna endast anmärkt i Medelpad vid Norbyknöl (E. Almqvist). 



4. Cornicularia (Ach.) Körb. 



1. C. divergens Ach. ■ — Th. Fr. Lich. Scand. p. 23. 



Förekommer mer och mindre ymnigt på fjellplatåerna, men endast steril. Herje- 

 dalen: Sånfjellet, Funnäsdalsberget, Hamrafjellet, Svansjöfjellet o. s. v. — Jemtland: 

 Äreskutan, Suljetten &c. (S. Almqvist). Träffas dock äfven på bergterrasserna vid 

 Hernösand, men föga utvecklad.^) 



2. C. tristis (Web.) — Th. Fr. Lich. Scand. p. 28. 



Egendomlig för fjelltrakterna, der den dock endast sällsynt förekommer. Herje- 

 dalen: Skarffjellen, Rutstöten, (Fristedt); Ljusnestöten. — Jemtland: Suljetten, Snasa- 

 högen (ymnig), Täljstensberget (Rob. Hartman, Almqvist). 



C. aculeata (Schreb.) Ach. — Th. Fr. Lich. Scand. p. 101 sub Cetraria. 



På steril mark och mossbeväxta klippor, sannolikt allmänt spridd öfver hela om- 

 rådet med undantag af fjelltrakterna, der den är sällsyntare. Endast på några få ställen 

 anmärkt: Gestrikland: Gefle. — Helsingland : Söderhamn. — Herjedalen: Funnäsdals- 

 berget, Tenndalen vid Lillpersvallen. — Jemtland: Ginidalen i Nyhems socken. — An- 

 germanland: Hernön, Nordingrå vid Körniug. — Vesterbotten : Obbola vid Uine elfs 

 utlopp. 



Fam. 2. Ramaliiiei. 



5. Ramalina Ach. 



1. R. calicaris (L.) Fr. — Th. Fr. Lich. Scand. p. 34.*) 

 cc fraxinea (L.) 

 /? fastigiata (Pers.) 

 * minuseula Nyl. 

 Y canaliculata Fr. 



') »No fructification. Small specimens». Leight. p. 2. Den förekommer endast steril i Skandinavien och 

 sannolikt i liela Europa; orsaken till »Small specim.» är redan förklarad. 



^) Enligt Nyländer (och Wainio) sönderdelas, som bekant är, detta så att säga kollektivspecies i flera 

 sjelfständiga arter ss. R. fraxinea, calicaris = canaliculata, minuseula, farinacea, thrausta. Uenna åsigt 

 synes mig väl värd en synnerlig uppmärksamhet ocli en noggrann pröfning i naturen. Af dessa former 

 1. arter går minuseula längst mot norden; den skulle således kunna anses för en nordlig förkrympt form, 

 men den förekommer alldeles likadan i sydligare trakter t. ex. i Nerike. Jag liar emellertid för när- 

 varande vidblifvit den i Sverige vanliga äsigten, dock har jag funnit mig föranlåten att frånskilja R. 

 farinacea såsom en egen art. 



