KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HAMDLINGAR. BAND. 21. N:0 12. 5 



stiger Anandet under Paalandsvind. Denne Strömnings Rykning i Algerne vil nieppe alene 

 have en saa stor Styrke, at der skulde krieves saärligt mekaniske Apparater for at mod- 

 staa den, ligesaalidt som kolde og värme Strömninger, eller Ebbe cg Flod gjöre sajrlige 

 mekaniske Hjeelpemidler nödvendige, da den Dragning, som disse fremkalde, paa det hele- 

 taget er ubetydelig. 



Vterre er det med den egentlige Bölgevaägelse, denne fremkaldes naturligtvis isaär 

 af Paalandsvind, men temmcligt höie Bölger kunne ogsaa ifölge Weber (Wellenlehre, p. 36) 

 gaa imod Vinden ind til en beskyttet Strand, idet at det Punkt liengere ude, hvor Vinden 

 med al sin Kraft trteffer Vandet, bliver til et Centrum, hvorfra Bölgerne bevajge sig i alle 

 Retninger, altsaa ogsaa ind mod den for Vinden beskj^ttede Strand. Betragter man Al- 

 fi-erne under svao- Söo-ano-, vil man kunne se, hvorledes de svaie frem og tilbage med korte 

 Mellemrum. Dette beror derpaa, at Bölgebevtegelsen ikke er en Bevajgelse af Vandp a 

 tiklerne udelukkende i vertikal Retning, men ifölge Weber (Wellenlehre, p. 122, § 103) 

 synes Svingningsbanerne for de Dele, som befinde sig i Najrheden af Va^dskens Overflade 

 at vasre Ellipser, som nan-me sig Kredsformen, men med Dybet bliver EUipserne mere lang- 

 strakte og falde endelig nassten sammen med en horisontal ret Linie. Vandpartiklerne 

 ville under denne sin Bevasgelse strömme frem över Algerne og ved Friktionen mod dem 

 fi-emkalde en vis Dragning. Dog er det at masrke, ifölge W^eber (Wellenlehre, p. 122, § 

 104), at Banerne for de svingende Smaadele aftage saavel i lodret som i horisontalt Tvajr- 

 snit mod Dybet, saaledes at man vel kan antage, at deres Indvirkning bliver for ubetyde- 

 lig til at kunne have nogen större Indflydelse paa Algevegetationen paa et vist Dyb, om 

 man end kan spore Bölgebevtegelsen til en ganske betydelige Dybde, som ifölge Weber (Wel- 

 lenlehre, p. 126, § 106) gaar op til 350 Gange större Dybde end Bölgens Höide över 

 Vajdskens Overflade. 



Store Bölger, som' naturligtvis have den störste Indvirkning paa Algevegetationen, 

 dannes kun, om Vandfladen har saavel en stor horisontal som vertikal Udstraskning, men 

 naar en paa Dybet dannet Bölge kommer ind paa grundt Vand tiltager den i Höide, idet 

 den bliver steilere og steilere paa sin Forside, indtil den tilsidst styrter sammen og bryder 

 (Weber. Wellenlehre, p. 43, § 36). 



Oppe ved Havbaandet ville Bölgerne fremkalde en strömmende Bevajgelse. Om man 

 betragter Vandet, hvor en flad Klippe eller endnu bedre en Rende skraaner ned i Havet, 

 da vil man se, at Vandet, hver Gäng et Bölgebjerg naar Stranden, med stor Heftighed 

 strömmer opad Renden, og naar saa Bölgebjerget ombyttes med en Bölgedal ströinmer 

 det ätter heftigt tilbage. De Alger, som voxe paa saadanne Steder, ville derfor vn3re ud- 

 satte for en Dragning afvexlende opad og nedad. De ville herunder forsöge at lasgge sig 

 ned mod Bundens Flade, blandt andet fordi at Vandströmmen her paa Grund af Friktionen 

 bevasger sig langsommere. Hvor dybt denne Strömning stra^kker sig, ved jeg ikke, men 

 man kan vistnok med god Grund antage, at dens Heftighed aftager temmelig raskt nedad. 



Alt synes saaledes at henvise derpaa, at det er de najrmest under Havbaandet vox- 

 ende Alger, som sirligt ere udsatte for Vandets dragende Kraft og derfor fremfor andre 

 behöve Beskyttelsesmidler for at kunne bestaa i Kampen for Tilva;relsen. 



Vi vide efter Schwendeners epokegjörende Undersögelser, at der hos de höiere 

 Planter tindes bestemte Celler, hvis Styrke lan2"t overgaar de andre Cellers, som sammen- 



