KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAl!. BAND. 21. N:0 12. 7 



Beva3gelser uden nogen majrkbar Modstand, og vi som Fölge deraf kunne siette Böinings- 

 modstanden ud af Betragtning, bliver Indvirkningen densamme som en Vandströms paa 

 sit Underlag, eller den vil med andre Ord iDero paa Friktionen mellem Vandet og Algens 

 Overflade. Den Kraft, hvormed Vandets Strömning indvirker paa Algen vil altsaa stige med 



Friktionen X Overfladen. 



For hver Fladeenlied, som kommer til, vil derfor Störreisen af Bölgernes indvirkende 

 Kraft tiltage, om den end ikke hos samme Alge tiltager proportionalt med Fladens Stör- 

 relse, da man ogsaa maa tage i Betragtning, at Vandpartiklerne ville vige ud' til Siden og 

 saaledes ikke kunne anvende sin dragende Kraft efter hele Algens Laängde, ligesom de 

 ogsaa pa Grund af Friktionen ville faa en formindsket Fart og derfor ikke indvirke med 

 samme Energi efter en Stunds Forlöb som i Begyndeisen. 



Om imidlertid disse Fladeenheder ligge i Lajngderetningen efter liverandre, vil som 

 Fölge deraf den indvirkende Krafts Störrelse stige fra Spidsen mod Basis og det vil derfor 

 vajre henimod dette sidste Punkt, at Algen mest vil v^ere udsat for at rykkes över. Om 

 Algerne skulle vtere rationelt konstruerede for at kunne modstaa Bölgernes Slidninger, maa 

 de derfor tiltage i Styrke fra Spidsen mod Basis. 



Af hvad jeg har anfört om, at Bölgernes indvirkende Kraft vil stige med Störreisen af 

 den Flade, som de strömme hen över, fölger, at de Alger, hvis Tvasrsnit er rundt, ville 

 paa virkes mindre i Forhold til sin Masse, end de, som have et ovalt eller fladt Tvi^rsnit; 

 thi som bekjendt indeslutter Cirkelen i Forhold til den begrajndsende Linies Ltengde den 

 störste Flade, og de Alger, som have et trindt Tvasrsnit, kunne altsaa have en större 

 Masngde af modstandsdygtige Elementer, samtidigt som Störreisen af den indvirkende Kraft 

 formindskes derved, at den Overflade, hvorpaa Vandets Friktion kan virke, er formindsket. 

 I mekanisk Henseende er derfor det runde Tvajrsnit den fordelagtigste Form, men som 

 jeg senere skal vise, har Assimilationssystemet modsatte Fordringer, og som Fölge deraf 

 kommer ikke de mekaniske Principer til at vasre eneraadende. 



Algernes Holdfasthed. 



Vi have fundet, at Bölgerne udöve en vis dragende Kraft, som Algerne maa modstaa, 

 om de ikke skulle udsaättes for at rives över. De maa altsaa besidde en vis Holdfasthed, 

 som man experimentelt kan eftervise ved at ha3nge Vtegter paa en Stribe, som er spasndt 

 ind i en Skruestok, og hvis Tvasrsnit er kjendt, indtil den brister. Jeg har udfört endel 

 saadanne Forsög hos forskjellige Alger og skilte Vaäv. Hos nogle er Stribens Tvasrsnit paa 

 dens svageste Punkt, hvor den altsaa brister, beregnet i Mm^. ved direkte Maalning af Bredden 

 og mikroskopisk Maalning af Tykkelsen; hos andre er Tvajrsnittet beregnet i Fladeenheder. 



Om vi vende os til den förste Slags, da iinde vi disse sammenstillede for Bladet hos 

 Laminaria saccharina (L.) Lam. (Tabel F), L. digitata (L.) Lam. (Tabel G), Sarcophyllis 

 edulis (Stackh.) J. Ag. (Tabel H) og Porphyra laciniata (Lightf.) Ag. (Tabel J). Det 

 viser sig, hvad Laminaria saccharina (L.) Lam. angaar, at Kanten af Bladet har en relativt 

 större Holdfasthed (1,1 Mml barrer .500—600 Gr.) end Midten (1,3 Mml basrer 360—440 

 Gr.) hvilket vel turde bero derpaa, at der yderst i Bladets tynde, bölgede Rand gaar en 

 Kant collenchymatiske Celler, som maa antages at have den Funktion at hindre Bölgerne 



