8 N. WILLE, BIDRAG TIL ALGEENES PHYSIOLOGISKE ANATOMI. 



fra at slide Bladet itu i Kanten, noget som forövrigt ogsaa hindres derved, at Kanten er 

 bölo-et, oo' der saaledes skal en länsat större Udvidelse af Laminariaen i sin Helhed til, 

 för Kantens Holdfasthedsgra3ndse naaes. Om man imidlertid blöt tager Hensyn til Stri- 

 bens Bredde, eller efter det Forhold som Bölgerne indvirke pr. Fladeenhed, vil naturligtvis 

 Midten af Bladet vise sig betydeligt overlegent, thi den har en Tykkelse, som flere Gange 

 overgaar Kantens, saaledes at man med fuld Ret kan sige, at det er IMidtpartiet, som 

 giver Bladet sin Styrke, uagtet dette relativt ikke er saa sta^rkt bygget som Kanten. 



Hos Laminaria digitata (L.) Lam. har man ingen saadan Forskjel mellem Kant og 

 Midt af Bladet, men Holdfastheden viser sig her idethele större end hos foregaaende og 

 tiltager sta^rkt pr. Mm." med Individernes Störrelse (hos smaa Individer barrer 1,47 Mm.^ 

 390—460 Gr., hos et middelstort ban-er 1,19 Mm.^ 500—600 gr., hos a-ldre ban-er 0,87 

 Mm.- 400—500 Gr.). 



Hos de to Florideer, som jeg undersögte, viste Holdfastheden sig at vsere meget 

 mindre end hos Laminarierne. Dette kan dog finde sin Förklaring deri, at Sarcopliyllis 

 edulis (Stackh.) J. Ag. (1,7 Mm." barer 230 — 280 Gr.) voxer paa temmelig stort Dyb, 

 og saaledes ikke paavirkes saa starkt af Bölgerne som Strandplanterne, og den ved Blå- 

 bärsholmen fundne Porphyra laciniata (Lightf.) Ag. (0,84 Mm.^ barer 110 — 120 Gr.) 

 voxte paa et temmelig beskyttet Sted, hvor Bölgerne ikke kunde indvirke med sin 

 hele Kraft. 



Hos Sarco-phyllis edulis (Stackh.) J. Ag. har jeg ogsaa regnet ud Ba^reevnen i de 

 Fladeenheder (Tal^el P), som anvendes for de fölgende (100 Fladeenheder barer 41 — 53 

 Gr.), og jeg anförer dette derfor til Sammenligning. 



Hos Polysiphonia Brodicei (Dillw.) Kutz. (Tabel K) barer 100 FL- enh. 73 — 93 Gr. 

 altsaa betydeligt mere end hos Sarcophyllis, men man maa ogsaa erindre, at den er en 

 litoral Form, som voxer oppe ved Havbaandet og derfor er långt mere udsat for Böl- 

 gernes Indvirkning; man skulde derfor snarere vente sig en endnu större Holdfasthed, 

 men man bör erindre, at den ikke opnaar nogen lietydelig Störrelse og at den afsinalner 

 stserkt mod Grenernes Si)idser, hvilket ogsaa er fordelagtigt i mekanisk Henseende. 



Hos Fucus serratus L. og F. vesicidosus L. maa man skjelne mellem selve Bladet 

 og Midtribben; det er den sidste, som her har mekanisk Funktion, og dette viser sig da 

 ogsaa ved Forsögene. Hos Fucus serratus L. er saaledes Bladet (Tabel O) svagt (100 

 FL- enh. ban-er 78 — 120 Gr.), Midtribben paa samma Sted (Tabel N) betydeligt sta;rkere 

 (100 FL- enh. barer 213 — 248 Gr.) og nede mod Basis d. v. s. i Stipes, hvor der, som jeg 

 tidligere har vist, fordres en endnu l^etydeligt större Holdfasthed, viste Forsög (Tabel N), at 

 denne ogsaa virkelig var tilstede (100 FL- enh. barer 273 — 323 Gr.) Bladet er derimod 

 långt mere töieligt end Midtribben og dette vil hindre Bladkanten fra at slides över af 

 Bölgerne, om disse nogen Gäng skulde indvirke fra Siden. Hos Fucus vesicidosus L. er 

 Forholdet et lignende (Tabel M). 



Hos Laminaria digitata (L.) Lam. og vel ogsaa hos L. saccharina (L.) Lam. have, som 

 man kunde vente sig, Vavene i Stipes en betydeligt större Holdfasthed end i Bladet; vistnok 

 maa man her skjelne mellem det egentlige mekaniske Vav (Barken) og Ledningsvasvet 

 (Marven), hvoraf det sidste er svagere, men begge (Tabel L) vise sig dog overlegne Bladet i 



