KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 12. 11 



og Indleiringen af Miceller fiiider da Sted, medens Ligeva3gtstilstanden er rokket og vil 

 derfor ske paa en ensidig Maade. Herigjennem skulde maaske Fremkoinsten af visse spi- 

 ralvredne Former paa Steder, livor der paa Grund af lokale Aarsager opstaa stadige 

 Hvirvler i Vandet, kunne finde sin Förklaring. 



Efter disse mere almindelige Betragtninger skal jeg nu gaa över til at omtale de 

 enkelte Va3vsystemer, hvoraf jeg har troet at kunne opstille tre, nemlig det inekaniske 

 Systern., Assimilationssi/steniet og Ledningssystemet ; desuden kunde man maaske opstille et 

 eget Magasineringssystem, som hos endel Alger opbevare Reservensering. 



I. DET MEKANISKE SYSTEM. 



Det er en selvklar Sag, at det kun kan va3re Cellernes Vasgge, som kunne have 

 mekanisk Betydning, og Störreisen af dei'es mekaniske Virkninger vil afhajnge af Celle- 

 vseggenes Tvasrsnit, Egenskaber og Anordning. 



Hvad först og fremst Cellevasggenes Tvaarsnit angaar, saa er det klart, at et Organs 

 Basreevne, eller altsaa dets Modstandskraft mod Dragning, livad jeg betegner som »Hold- 

 fasthed», under forövrigt lige Betingelser vil blive desto större, jo större Tva^rsnit de Celle- 

 va3ggene have, hvorpaa Draget virker. Da Draget kun kan indvirke med hele sin Styrke 

 paa de Cellevffigge, som ere parallele ined Dragets Retning, og da Dragets Virkning af- 

 tager, jo större den Vinkel er, som Vajggene danne mod najvnte Retning, indtil Dragets 

 Virkning aldeles ophörer, naar denne Vinkel er 90°, kunne vi hvad Dragningsmodstanden 

 angaar sa-tte TvasrvaBggene helt ud af Betragtning; hvor det derimod gjaslder Böinings- 

 modstand kunne Tva3rva3ggene spille en vis RoUe derved, at de hindre Cellerummene fra 

 at falde sammen, og saaledes tjene som Afstivere. 



Hvad Cellev£eggenes Egenskaber angaa, da have vi i den Henseende, som det her 

 gjaelder, egentlig kun at fajste os ved deres relative Holdfasthed. Hos Phanerogamerne 

 har man to Slags af specifikt mekaniske Celler, som begge udmiBrke sig ved en bestemt, 

 eiendoinmelig Bygning. Den ene Slags, som har en sa^rligt stor Holdfasthed, er Basteel- 

 lerne, den anden Slags er CoUenchyinet, som mindre afviger fra de almindelige Celler, og 

 udinasrker sig ved en ganske stor Holdfasthed, samtidigt som det i Modsastning til Ra- 

 sten besidder en meget stor Töielighed. Analoge Cellevasv finder man ogsaa hos Al- 

 gerne; som tilsvarende Bastcellerne kan nasvnes Fucaceernes »Forstan^kningshypher», som 

 ogsaa ere teminelig stajrkt forandrede Celler med en betj^delig Holdfasthed, men de af- 

 vige fra Bastcellerne derved, at de have en långt större Töielighed, om denne end ikke 

 er saa stor som hos de coUenchymatisk fortjdckede Algeceller. Efter Undersögelser af 

 WiENZiERL og Reinke synes det fastslaaet, at Holdfastheden aftager med stigende Vand- 

 gehalt, Töieligheden derimod tiltager, iallefald inden visse Grajndser. Wienzierl (Beitr. z. 

 Lehre d. Festigk. p. iOO) angiver saaledes: »dass auch hier (Bast) die absolute Festigkeit 



