KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 12. 17 



til Gjengjeld vare Porerne i de horisontale Vsegge långt almindeligere end i Stammen; 

 mere om dette Forhold under Ledningsvsevet. Hos Laminaria digitata (L.) Lam. viser 

 det sig paa et Tvasrsnit af Hapterens midtre Del, at de periferiska Celler (Tab. T, Fig. 1) 

 baade have mindre Lumina og tildels tykkere Vtegge, end de centrale Celler (Tab. I, Fig. 

 2) og som Fölge deraf vil der i Periferien vtere ophobet större Masser af Cellulose pr. 

 Fladeenhed end i Centrum og dette vil betinga en större Modstandsdygtighed mod Drag- 

 ning og Tryk; hertil kommer ogsaa, at Modstanden mod Tryk i nogen Grad vil blive 

 föröget ved, at TvEervseggerne fölge ttet paa hverandre, da dette vil hindre de efter Ltengden 

 gaaende Cellevtegge at kna^kke ind. Paa et Lajngdesnit viser det sig, at de centrale Celler 

 (Tab. I, Fig. 4) have Lumina, som ere större, baade hvad Vidden og Lcengden angaar, end 

 de periferiske (Tab. I, Fig. 3), men de ere dog tilstraekkeligt stcerke til at kunne gjöre en 

 betydelig Modstand mod Dragning. Hos Laminaria saccharina (L.) Lam. (Tab. I, Fig. 5, 

 6) er det samme Tilf^eldet dog i en mindre fremtraedende Grad, da Hapterernes Celler her 

 i det heletaget have tyndere Va^gge. Tiltegges bör, at Hapterernes iinere Forgreninger 

 ikke vise en saadan Forskjel mellem Periferi og Centrum, men have alle Cellers Vasgge 

 stterkt fortykkede. 



Til böiningsfaste Konstruktioner regner jeg ikke visse Tilfaälder, hvori det Indre af 

 Stammen indtages af Ledningvsev og de mekaniske Celler danne en Ring udenom dette 

 saaledes som hos Cystoclonium purpurascens (Huds.) Kutz. ; thi her antager jeg, at denne 

 Anordning som Ring ikke er fremkommet for at skaffe Böiningsfasthed, men for at be- 

 skytte det tyndvfEggede Ledningsvajv. Angaaende Phyllophora membranifolia (Good. et 

 WooD.) J. G. Ag. (Tab. V, Fig. 57, 58) stiller Sägen sig mere tvivlsom, om ikke denne 

 maaske na^rmest bör regnes til de böiningsfaste Konstruktioner, men da det förekommer 

 unaturligt at skille den fra Cystoclonium med hvilken den i det hele stoi-e overensstemmer, 

 kommer jeg til at omtale den senere sammen med denne; dette kan saameget mere for- 

 svares, som Hovedaarsagen til den böiningsfaste Konstruktion sikkert ligger i Lednings- 

 vsevets Fordringer paa Beskyttelse. 



B. Dragningsfaste Konstruktioner. 



Hvor det gjelder dragningsfaste Konstruktioner er Modstanden aflisengig af Materia- 

 lets Egenskaber og Tvärsnittets Fladeindhold, saaledes at med ligeartet Materiale vil Mod- 

 standen stige direkte proportionalt med Tvasrsnittets Fladeindhold. 



Hvor en Konstruktion skal gjöres dragningsfastere, kan dette altsaa ske paa to 

 Maader, ved at 1) Materialet bliver staerkere eller 2) de modstandsdygtige Elementers 

 Tvasrsnit foröges. Cellemembraner blive staerkere eller deres Holdfasthed större, efter hvad 

 för er fremstillet, naar deres Vandma^ngde bliver mindre; dette kan gaa til paa to Maader, 

 enten derved, at Membranen taber noget af sin Vandgehalt, altsaa törrer ind, hvilket 

 naturligtvis ikke kan ske hos Planter, som altid ere omgivne af Vand, eller derved, at 

 der mellem de forhaanden vasrende Cellulosemiceller indleires nye, hvorved det tidligere 

 Forhold mellem Cellulose og Vand vil blive forrykket derhen, at Membranen vil blive re- 

 lativt vandfattigere og altsaa faar en större Holdfasthed. Hertil kan vel ogsaa komme for- 



K. Vet. Akad. Handl. Bd 2t. N:o 12. O 



