KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 12. 19 



At de basale Dele fortykke sine Cellevaegge, er et meget alinindeligt Fa3nomen, men 

 som oftest finder man ikke dette alene, men ogsaa andre Midler, hvorved Planten forsö- 

 ger at beskytte sig mod at slides över f. Ex. Forstterkningsrhiziner o. s. v. 



Om vi kun ville tage Hensyn til de Tilfa3lder, da den större Dragningsmodstand 

 opnaaes ved Cellevasggenes Förty kkelse, da finde vi dette Forhold hos 1) enkelte Celle- 

 rader og 2) hos Celleva3v. 



1. Celleraders Fortykkelse nedad. 



Som Exempel herpaa kan nasvnes en Ma3ngde, men jeg skal indskraänke mig til 

 kun at najvne Chcetomorpha- Artevne f. Ex. Chcetomorpha wrea (Kutzing, Tab. Phyc. B. 3, 

 T. 59) og Cladophora-Arterne (Kutzing, Tab. Phyc. B. 3 — 4). Det förekommer mig dog 

 som om Spirogyra adnata (Vauch.) Kutz. sa^rligt fortjener Omtale. Det afbildede Exem- 

 plar (Tab. II, Fig. 13) voxte paa Stene i en stor Ferskvandssö ^), hvor den altsaa maatte 

 V93re udsat for en vis dragende Kraft af Bölgerne, selv om denne aldrig kan maale sig 

 med de Krsefter, som kunne virke i Havet. Den er fajstet ved Hapterer (paa Figuren er 

 kun afbildet dem, som vende fremad), og den nedre Del af Thallus bestaar af länge Celler 

 med tykke Vasgge. Naar man kommer laengere op, hvor der behöves mindre Modstands- 

 kraft for at hindre den fra at slides över, bliver Vteggene lidt efter lidt tyndere, dog maa 

 herfra undtages en Celle (Tab. II, Fig. 13 x), som er kort och meget mere tykvaagget end 

 de Celler, som ere umiddelbart nedenfor, den er maaske at opfatte som en Misdannelse, 

 eller den kan maaske ved en senere indtraädende interkalar Va3xt vaere bleven skilt fra 

 sin oprindelige Söstercelle. Hvad man her har at lajgge Mferke til foruden Cellevseggenes 

 tiltagende Tykkelse nedad er, at de nedre Cellers staerkt fortykkede Tva3rva?gge have en 

 Porekanal. Er Tvaärvasggen meget fortykket i begge Celler, vil man finde en saadan imod 

 hverandi-e fra begge Celler, er den blöt fortykket i den ene Celle, finder man blöt en Pore- 

 kanal, nemlig i den fortykkede Del af Tvasrvaäggen, man kan her neppe najre nogen Tvivl 

 om, at disse Porer skulle tjene til at lette Kommunikationen mellem Nabocellerne, men at 

 tillasgge dem nogen systematisk Betydning vilde vasre meningslöst, thi det viser sig jo, 

 at de helt og holdent bero paa den tilffeldige Omstsendighed, om Cellevaäggen er meget 

 eller lidet fortykket. 



2. Cellevoivs Fortykkelse nedad. 



Dette er vistnok ligesaa almindeligt som Celleva3ggens Fortykkelse hos de enkelte Cel- 

 lerader. Jeg skal kun som Exempel ntevne Cliorda filum (L.) Stackh. (Tab. I, Fig. 7 — 9)^ 

 hvoraf findes afbildet tre Snit fra samme Individ, det förste er taget omtrent 15 Centm. 

 fra Spidsen, det andet omtrent lige långt fra Hapteren og endelig det tredie lige ved Hap- 

 teren. Hos Ghorda er der i Midten en Cylinder af Ledningsva3v indleiret i Slim, men 

 dette tyndva3ggede Ledningsvaev har fuldstaendigt forsvundet ved Hapteren og istedenfor 

 finder man, at alle Celler ere blevne fortykkede (Tab. I, Fig. 9) i en ganske betydelig Grad, 

 idet at Cellerummenes Fladeindhold er forholdsvis ubetydeligt i Forhold til Vasggene, som 

 her ogsaa ere staerkt lysbrydende og derfor kunne antages at vasre meget holdfaste. En 



^) Den er fiinden og afbildet af Prof. Wittrock, som godhedsfuld har overladt Mbildningen til mig. 



