KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 12. 23 



(KuTziNG, Tab. Phyc. B. V, T. 85), Sph.acelaria pusilla (Kutzing, Tab. Phyc. B. V, T. 

 87) og S. rhizoiohora (Kutzing, Tab. Phyc. B. V, T. 89). 



3. Fr a Celleflader. 



Hos Celleflader er det sjelden, at For.sta?rkningsrhizinerne gaa udenfor Moderplantens 

 Membran, i de allerfleste Tilfa^lder gaa de iudeiifor. De eneste Exempler paa det förste, 

 som jeg har fundet angivet i Litteraturen, ere hos visse Monostroma- Arter. 



WiTTROCK (Monostroma, p. 40) angiver om Monostroma. orbiculatum Thuk. »De 

 (Cellerne) äro sålunda försedda med m)'cket smala förlängningar, hvilka efter att här blott 

 några få micromm. hafva fortlupit inom cuticulan tränga ut genom densamma och bilda 

 växtens rotorgan. Deras längd i sin helhet är omkring 600 micromm. och deras tjockare 

 del är ensam för sig ungefär dubbelt så stor som cellulerna af det förra slaget.» Om 

 Monostroma latissimum (KuTz.) Wittr. udtaler Wittrock (Monostroma, p. 35) sig saaledes: 

 »I foten äro de kluljblika cellulerna äfven med sina förlängningar inneslutna inom den hela 

 växten föröfrigt omgifvande cuticulan; men här (höiere oppe) är förhållandet annorlunda. 

 Dessa cellulers utdragna delar fortlöpa blott ett litet stycke inom växtens gemensamma 

 cuticula och snart uttränga de genom densamma och uppträda som ett slags rotorgan, de 

 s. k. fästtågorna (se tafl. I, fig. 4 c) medels hvilka växten ytterligare fäster sig vid det 

 föremål, från hvilket den fi'ån början uppvuxit eller stundom iifven vid något annat i n;"ir- 

 heten varande. Längden af dessa celluler är 500 — 750 micromm.» 



Hos denne Art linde vi saaledes begge Former forenede, nemlig Forstasrkningsrhi- 

 ziner saavel i som udenfor Moderplantens Membran, og den ene Slags afviger ikke fra den 

 anden, hverken til LTdseende eller till Dannelsesmaade. 



Hos Monostroma quaternarium (Kutz., Desmaz.) Wittr., som staar den foregaaende 

 saa yderst nter, skal Forholdet, efter mundtlig Meddelelse af Prof. Wittrock, va3re det samme. 



b. Forsteerkningsrhizinerne gaa i Moderplantens Membran. 



Jeg har ntermere undersögt, h^'orledes disse Forsticrkningsrhiziner iidvikle sig hos 

 Porphyra laciniata (Lightf.) Ag. (Tab. II, Fig. 17 a — g). De danne sig fra Celler i den 

 nedre Del af Thallus paa den Maade, at de dervserende Celler faa en Udbugtning i sin 

 ene Ende, hvor der saa samler sig endel farvlöst, stasrkt lysbrydende Protoplasma (Tab. 

 II, Fig. 17 a); lidt efter lidt voxer nu denne Celleende frem till en läng Traad, som borer 

 sig ned igjennem Plantens Membran. Forstasrkningsrhizinens Vaaxt synes at vi^re af- 

 hfengig af det najvnte starkt lysbrydende Protoplasmas Masse, ligesom jeg allerede för 

 har paavist et lignende Forhold ved Hapterernes Tilvsext hos Oedogonium (Wille, Algolog. 

 Bidrag, p. 24). Disse Forst^rkningsrhiziner ere altid temmelig tynde og have i Forhold 

 til sit Cellelumen en temmelig tyk Membran, som er starkt lysbrydende og saaledes kan 

 antages at vjere meget celluloserig og holdfast. 



Forsög över disse Forstferkningsrhiziners Styrke har jeg ikke udfört, men at de 

 virkelig gjöre Planten betydeligt mere holdfast, hvor de forekomme, er saa paatageligt, at 

 man ikke kan undgaa at mferke det, om man forsöger at slide den över. 



Vi kunne inddele denne Afdeling paa samme Maade som den foregaaende, nemlig 

 eftersom Forstasrkningrhizinerne forekomme hos 1) Cellerader, eller 2) Celleflader. 



