24 N. WILLE, BIDRAG TILL ALGERNES PHYSIOLOGISKE ANATOMI. 



1. Hos Cellerader. 



Om vi blandt disse först vende os til de ugrenede, da have vi et godt Exempel i 

 Bangia fuscojmrjmren Lyngb., hos hvilken Reinke (Ueb. Geschl. v. Bangia, Sep. p. 15. 

 Tafl. XII, Fig. 1) har beskrevet og afbildet Forsta>rkningsrhizinerne. En eller to Forstasrk- 

 ningsrhiziner kunne voxe ud fra de 10 — 20 nederste Celler og traenge sig igjennem den 

 noget opsvulmede Cellevfeg ned til Substratet. Bangia har forövrigt allerede i sig selv 

 en temmelig tyk og stserk Cellevseg, og da Traadene ere temmelig koi*te og smale, kan 

 den derfor ret godt modstaa Bölgeslaget, hvad jeg saa ved Kristineberg, hvor den voxte 

 paa Klippeheller, hvor Bölgerne maatte virke med stor Voldsomhed. 



Hos Hormotrichum fflobiferum (Kutzing, Tab. Phyc. B. III, T. 63) er Forholdet 

 som hos Bangia, dog afvige Forstterkningsrhizinerne her mindre fra de vegetative Celler, 

 da de ere kortere, eftersom de knn synes at udvikles fra de nederste Celler. 



Blandt forgrenede Cellerader kan nsevnes Cladophora rupestris (L.) KuTZ., som ved 

 Kristineberg voxte paa st8ex'kt udsatte Punkter. Da jeg ikke hos denne, som hos Spongo- 

 mor^ilia- Arterne kunde finde Forstterkningsrhiziner, der gik udenfor Hovedstammens Mem- 

 bran, troede jeg i Begyndeisen, at den store Holdfasthed, som de nedre Celler havde, be- 

 roede paa Cellevaeggens usfedvanlige Fortykkelse, men et Tvsersnit (Tab. II, Fig. 19) op- 

 lyste mig snart om det virkelige Forhold. Jeg fandt nemlig 10 Cellerum og da af disse 

 kun et kan have va3ret det oprindelige, maa de övrige 9, som havde stagrkt lysbrydende 

 og altsaa meget holdfaste Membraner, tilhöre Forstajrkningsrhizinerne. Disse opstaa her 

 vistnok paa en lignende Maade som hos Cladophora {Spång omorpha) ophiophila Magn. et 

 WiLLE, men med den Forskjel, at de her löbe indeni Moderplantens Membran, noget som 

 man ikke kan mistage sig paa, da man ser dem alle omgivne af et fasUes Celluloselag, 

 som vistnok yderst er i Afdöen og holder paa at destrueres. En grön Parasit (Tab. II, 

 Fig. 19 p) havde her og der trasngt sig in i og imellem Lagene af den gamle Membran. 

 Sandsynligvis forholde flere Cladophora-uvtox sig paa samme Vis. 



Hos Florideerne omtaler Agardh (Florid. Morphologie, p. 17) lignende Dannelser: »I 

 stället för den nästan spongiösa apparat af sammanvuxna trådar, som hos Spongoclonierne 

 utvecklas på utsidan af starnmen, finnes hos andra Callithamnii-former andra trådar, som 

 inom stammens yitermemhran nedtränga och tillväxa i descenderande riktning, hvilka enligt 

 min uppfattning snarast torde böra antagas tillhöra rotsystemet. Hos arter, der dessa trådar 

 äro starkt utvecklade, antaga de utseendet af ett eget cell-lager. Följer man utvecklingen 

 af detta lager, sä visar sig att äfven här den första tråden uppstår på liknande sätt som en 

 pinna pä en gren. Ifi'ån den nedersta cellen på en gren, och der denna ännu samman- 

 hänger med stammen, blir en utbuktning nedåt, som antar form af och snart genom ett 

 diaphragma synes afskiljd såsom egen cell. Denna cell förlänges nedåt och delas åter 

 likasom en grenspets. Men den sålunda anlagda och utvecklade rot-tråden, i stäUet för 

 att vara yttre och fri, tränger redan vid sin första anläggning ned mellan de lameller, 

 hvaraf den tjockväggiga stamcellen är sammansatt, och utvecklar sig vidare nedåt, alltjemt 

 inom stamcellernes väggar. Hos några arter ..förblifva trådarna enklare; hos andra för- 

 grena de sig starkare, och sedda utifrån synas de då flabellat divergerande utbreda sig 

 öfver stammens yta.» De fleste af Phlebothamnioii-aYterne vise et saadant Forhold, saa- 

 lades: Phlehothamnion roseum (Kutzing, Phyc. gener. T. 44 i), Ph. Hookeri, Ph. Baileyi, 



