28 N. WILLE, BIDEAG TILL ALGEUNES PHYSIOLOGISKE ANATOMI. 



af Garnera ointrent 36 Gange forstöiTet. Midtribljen havde i denne Afstand fra Bladets 

 Spids saa faa Forstaärkningshyphei- (Tab. V, Fig. 55), at de helt kunne saettes ude af Be- 

 tragtning. Paa samme Maade bar jeg mig ad med et Tva^rsnit Isengere nede paa Stilken, 

 hvor Forstairkningshypherne vare långt rigere udviklede (Tab. V, Fig. 56). For nu at 

 finde Forholdstallene mellem disse Afbildningers Fladeindhold klippede jeg dem ud i Sta- 

 niol og veiede disse Stykker; naturligtvis undersögtes, at Staniolens Vajgt var saa ensartet, 

 at de Varieringer, som kunde forefindes ikke kunde have nogen majrkbar Inflydelse paa 

 Resultaterne af mine Forsög. De paa denne Maade fundne Resultater foreligge i Tabel- 

 lerne M og N. Dersom Fladeenhederne ere de samme ba^i-er hos 



Stipes. Midtribben höit oppe. 



Fucus venculosus 253—316 Gr. 160—240 Gr. 



Fuciis sermtus 273—323 » 213—248 » 



I Virkeligheden stiller Holdfastheden for Stipes sig endnu gunstigere end ovenstaa- 

 ende viser; thi praktiske Hensyn gjorde, at jeg ved Forsögene med Midtribberne maatte 

 tage med Barkva^vet under Forsögene, men dette udelodes under Veiningen af Staniolen. Da 

 Barken nu ogsaa har en vis Ba^reevne, om end ikke saa meget som de indenfor kommende 

 Va3v, skulde egentlig Tallene for Midtribbens Btereevne va^re noget mindre end opgivet. 



At Forstasrkningshypherne vare meget holdfaste, kunde man se deraf, at om Be- 

 lastningen blev saa stor, at Striben brast, da var Bruddet ikke jevnt, som naar en Lamina- 

 riastipes eller en Sarcophyllis bliver revet över, men i Bruddet stak der frem endel fine 

 Traade, som ikke vare andet end endel Forsta3rkningshypher, som ikke vare revne ret över 

 men ud af Förbindelsen med hverandre, saaledes at her og der länge Ender kunde råge 

 frem, som naar man slider över et daarligt snoet Toug. 



Man kmide inaaske antage, at Forstterkningshypherne ikke alene tjente som meka- 

 niske Celler, men ogsaa som Ledningsceller ligesom de paa en lignende Maade opstaaede 

 Silhypher hos Laminarierne. Jeg ser dog ingen Grund til en saadan Antagelse, da de for 

 det förste ikke have samme Bygning som Laminariernes Silhypher, og desuden de övrige 

 Celler i Stii)es og Midtnerven hos Fucus synes at va^re vel lempede till at danne et Led- 

 ningsvaiv (Tab. V, Fig. 71 — 73 og Reinkb, Beitr. z. Kenntn. d. Tange, T. XXV, Fig. 1). 

 Disse sidste Celler ligge i Rader över hverandre med meget tynde, gjennemborede Tva^r- 

 VEEgge og staa desuden ved Porer i Förbindelse med hverandre paa Siderne, saaledes at 

 de i sig selv danne et kommunicerende Ledningssystem gjennem hele Midtnerven og Stipes, 

 saaledes at Forstterkningshyphernes Anvendelse ogsaa til denne physiologiske Funktion, 

 iallefald ikke kan v£ere af Behovet paakaldet. Jeg kan derfor ikke finde noget, som tåler 

 imod, at Forstaerkningshypherne skulde have en udelukkende mekanisk Funktion ligesom 

 Bastcellerne hos Phanerogamerne. 



Forsttcrkningshypher forekomme ikke alene hos Fucaceer, men ogsaa hos en Lamina- 

 riacé nemlig Phyllaria derinatodea (De la Pyl.) Le Jol. Kjellman (Ishafvets algflora, 

 p. 280) fremstiller Bygningen af Stipes hos denne Art paa fölgende Maade: ^^Phyllaria 

 dermatodea har stipes bildad af l:o ett kortikallager af i tvärgenomskrirning qvadratiska 

 eller tangentielt rektangulära, starkt endokromhaltiga celler, med kutikulariserad yttervägg; 

 2:0 innanför detta ett mäktigt lager af tunnväggiga, stora celler, hvilka tilltaga i längd och 



