46 N. WILLE, BIDKAG TILL ALGERNES PHYSIOLUGISKE ANATOMI. 



A. Ledningssystemet er ufuldstfendigt ndviklet. 



Til denne Afcleling henförer jeg alle de Former, hvor de Celler, som skulle formidle 

 Ledningen af Stoffene mellem Plantens ulige Dele ikke i sa?rlig Grad, eller udelukkende 

 ere afpassede for denne Funktion og derfor ikke udprtege sig ved en specielt derfor til- 

 lempet Bygning eller Anordning. 



Hos de Typer, som höre hid, nemlig 4) Rhodomela-Typen, 5) Z)^e?yofa-Typen, 6) 

 Cei^ammin-Yy-pen, 7) Corallina-Tji:)^), 8) Ahnfeltin-Ty])en og 9) Odonihalia-Typen, vil man 

 finde, at de Celler, som paa Grund af Anordningen maa tjene til Ledningsveie for Stof- 

 fene, vistnok ere mei"e langstrakte end de övrige, men eliers kunne va^re udviklede paa 

 forskjellige Maader ofte med stasrkt fortykkede Cellevaigge, da de ogsaa indgaa i Plantens 

 mekaniske System. Forövrigt vil dette blive omtalt dels under de enkelte Exempler, dels 

 i Afsnittet om Ledningssystemet. 



4. Rhodomda-Ty\)(iu. (Tab. VII, Fig. 4). 



Herhen höi'er de to Rhodomela-Artev, hvis anatomiske Bygning er afbildet af Kjell- 

 man, nemlig Rhodomela virgata (Kjellman, Ishafvets algfiora, T. 7, Fig. 7, 8) og R. 

 subfusca (Kjellman, Ishafvets algflora, T. 8, Fig. 4, 5). Om den förste af disse angives 

 (Kjellman, Ishafvets algflora, p. 145): »Balens hufvudmassa utgöras af en parenkymtös 

 väfnad, hvars endokromlösa eller mycket endokromfattiga celler gradvis aftaga i storlek 

 inifrån och utåt, der de omgifvas af ett från den innanför liggande väfnadsmassan skarpt 

 afsatt kortikallager af små endokromrika celler.» Hos Rhodomela subfusca er der ikke en 

 saa gradvis Övergång mellem de indre länge og storrummede Celler og de ydre korte, 

 smaarummede, men der flndes en meget bestemt Grajndse imellem dem. Kjellman (Is- 

 hafvets algflora, p. 147) angiver heroin »Det storcelliga parenkymet är endokromlöst eller 

 endokromfattigt, det småcelliga endokromrikt.» Som man altsaa ser, danne hos Rhodomela 

 de smaacellede, endokromrige Celler et specielt System, som bestemt kan udskilles fra de 

 indre mekaniske og ledende Celler, som ere endokromlöse eller iaUefald meget endokrom- 

 fattige. 



Hos Cutleria dichotoma (Kutzing, Phyc. gener. p. 338, T. 25 ii, Fig. 3, 5 — 7) finder 

 man et »Rindenschicht» bestaaende af et eller undertiden to Lag stajrkt endokromförende, 

 najsten isodiametriske Celler, derunder konnner et endokromfattigt Lag af länge Celler 

 »Unterrindenschicht» og endelig i Midten nogle Rader af meget langstrakte, töndeformige, 

 farvlöse Celler, som maaske sammen med »Unterrindenschicht» tjene til Ledningssystem. 

 Hvor Algen er fladtrykt, vil dens Bygning danne en Övergång til näpste Type, Dictyota- 

 Typen. 



Hos Laurencia innnatijida (Gjiel.) Lam., som jeg selv har undersögt, er Bygningen 

 omtrent en lignende, Assimilationssystemet bestaar af 3( — 4) Cellelag, hvoraf det yderste, 

 Epidermis, har Ijorte Celler, som ere radialt strakte, de övrige have langstrakte Celler og 

 inderst kommer en Cylinder af farvlöse langstrakte Celler, som synes at staa i temmelig 

 lös Förbindelse med hverandre, saa at den i mekanisk Henseende er temmelig svagt 

 bygget. 



