KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 21. N:0 12. 49 



hver af disse assimilerende Ringe danne et lidet organiskt Hele for sig selv, om der ikke 

 gjennem Centralcellerne var aabnet en Kommunikationsvei mellem de forskjellige Assimila- 

 tionsinnge. Derig;iennem at Porerne findes, og derved at Centralcellerne formidle Förbindelsen 

 mellem de forskjellige Assimilationsringe, bliver Planten et Hele. Centralcellernes Vtegge 

 danne her det kun svagt udviklede mekaniske System, om man forövrigt kan tale om et 

 mekaniskt System, naar det er saa yderst svagt udviklet som her. 



Hos endel hidhörende Former nemlig Arterne af KtJTZiNGS Ceramium (Tab. Phyc. 

 B. XIII, T. 4 — 16) har Barkdannelsen gaaet saa långt, at Centralcellerne helt og holdent 

 ere omgivne af det assimilerende Barkvaav, men forövrigt er Forholdet detsamme som hos 

 de övrige. 



Til Ceramium-Typen maa henföres Arterne i Sltegterne: Hormocerns, Gongroceras, 

 Trichoceras, Echinoceras, Celecerns^ Acanthoceros og Ceramium (Kutzing, Tab. Phyc. B. 

 XII, T. 66—100, B. XIII, T. 1, 2, 4—16). 



7. CoTO^/fna-Typen. (Tab. VII, Fig. 7.) 



Hvorledes denne Type er bygget, vises bedst ved et Par Exempler, hvortil jeg vaslger 

 Corallina anceps og C. rigida (Kutzing, Tab. Phyc. B. VIII, T. 62 i, ii). Det indre Cellevtev 

 bestaar her af temmeligt langstrakte, smale, parallelt löbende Celler, som dog undertiden 

 synes at vcere stillede saaledes, at den nedre Ende af en ovenforstaaende er stillet 

 imellem to understaaende, saa at den kan staa i Kommunikation med begge, som For- 

 holdet er hos Asphodelus Villarsii (Haberlandt, Assimilationss. p. 125, T. IV, Fig. 13). 

 I Lederne iinder man meget länge, indholdsfattige og mere tykvajggede Celler, som forene 

 de forskjellige Leds Celler med hverandre. Udad mod Peinpherien gaa de länge, indre 

 Cellerader över i dichotomiskt forgrenede Cellerader bestaaende af Celler, som aftage i 

 Lsengden, jo mere de naerme sig Overfladen, indtil det yderste, eller de yderste Cellelag be- 

 staa af ntesten isodiametriske Celler. Ligesom hos andre Florideer lindes ogsaa her en 

 Pore mellem Cellerne, ja det indtra3ffer endog, at Va^ggen oplöses mellem Nabocellerne, 

 efter hvad Schmitz (Sitzb. d. niederrh. Ges. Bonn 1880, p. 122) angiver: »Unter den 

 genannten Gattungen sind die Corallineen bekanntlich dadurch besonders ausgezeichnet, 

 dass in ihrem Gewebe vielfach zwei (öder mehrere) benachbarte Zellen unter Auflösung 

 der trennenden Scheidewand mit einander in offene Verbindung treten. Ich fand in solchen 

 Fallen bei Jania ruhens Ag. die Protoplasmakörper der beiden Zellen mit einander ver- 

 schmolzen, eine Vereinigung der Zellkerne aber Avar nicht zu constatiren: ich fand stets 

 in einem solchen Zellpaare zwei Zellkerne und zwar entweder beide in derselben Zelle 

 vereinigt öder auf die Räume der beiden ursprunglichen Zellen vertheilt.» 



Trods Kalkgehalten, som gjör Cellevseggene fäste og vanskeligere gjennemtrjengelige 

 for Diffusionsströmmen, vil der saaledes ogsaa hos Corallineerne fremkomme et Lednings- 

 system, som forbinder deres skilte Celler. 



Til denne Type kunne vistnok föres alle Amphiroa- og Corallina-Arter (Kutzing, Tab. 

 Phyc. B. VIII, T. 44 — 54, 60 — 62) samt Gymnophlaia prifimntica (Kutzing, Tab. Phyc. 

 B. XVI, ii), g. dicliotoma (Kutzing, Tab. Phyc. B. XVI, T. 58 ii), G. incrassata (Kutzing, 



K. Vet. Akatl. Haiidl. Bd 21. N:o 12. ' 



